Ухвала
 
14 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 642/3127/21
провадження № 61-12082ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди.
 
Ленінський районний суд м. Харкова рішенням від 25 листопада 2021 року позов задовольнив частково. Стягнув з Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 285 000,00 грн. В іншій частині позовні вимоги залишив без задоволення. Судові витрати відніс за рахунок держави.
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Державна казначейська служба України звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
 
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 05 серпня 2022 року в задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору відмовив. Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишив без руху та надав строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати оригінал квитанції про оплату судового збору в розмірі 4 320,00 грн та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 26 вересня 2022 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ленінського районного суду                            м. Харкова від 25 листопада 2021 року з підстав передбачених пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України.
 
Державна казначейська служба України 02 грудня 2022 року подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення не передаючи справу на новий розгляд.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року необхідно відмовити з таких підстав.
 
Згідно із пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи викладене, рішення Ленінського районного суду м. Харкова                   від 25 листопада 2021 року не підлягає касаційному оскарженню, так як воно не було предметом апеляційного перегляду, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
В касаційній скарзі Державна казначейська служба України заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року з посиланням на те, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду отримано представником Державної казначейської служби України 22 листопада 2022 року, на підтвердження чого надано копію супровідного листа апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року             № 642/3127/21/24685/2022 про направлення копії ухвали апеляційного суду              від 26 вересня 2022 року та копію поштового конверту з трек-номером 3600007613570.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду та надані матеріали свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення, оскільки копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 26 вересня 2022 року заявник отримав 22 листопада 2022 року. 
 
Разом із цим, касаційна скарга Державної казначейської служби України на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав. 
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подачу юридичною особою касаційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 481,00 грн.
 
В касаційній скарзі Державна казначейська служба України заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня  2021 року № 590 затверджено Порядок виконання повноважень Казначейством в особливому режимі в умовах воєнного стану. Так, пунктом 19 Порядку визначено черговість здійснення платежів, згідно з якою сплата судового збору може бути здійснена лише в третю чергу, що унеможливлює Казначейству своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору. Ураховуючи ситуацію, яка склалася у зв`язку із збройною агресією російської федерації, Казначейство не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити  сплату судового збору.
 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
 
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
 
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження                                 № 11-336апп20), положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстави для розгляду питання про звільнення юридичної особи від сплати судового збору та відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні.
 
Також, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження                         № 11-24апп21), в якій зазначено, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.
 
Передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення/відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком й застосовується, як правило, у виключних випадках.
 
За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити, оскільки визначення постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 2021 року                № 590 Порядок виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану черговості сплати заявником судового збору не є безумовною підставою для задоволення клопотання заявника відповідно до Закону.
 
У зв`язку з наведеним, Державній казначейській службі України необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року в розмірі 2 481,00 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 2 481,00 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.                             р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Крім того, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3  частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
 
Ураховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня           2022 року, в якій зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судового рішення та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
                                  
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди.
 
Клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року задовольнити.
 
Поновити Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року.
 
Відмовити Державній казначейській службі України у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року.
 
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                      М. Ю. Тітов