ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1006/22 Справа № 202/3013/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 вересня 2022 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 09.06.2022 о 10 год. 55 хв. в м. Дніпро по пр.Слобожанському, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD ESCAPE, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обставинам, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога відмовився у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без свідків, тобто з порушенням вимог Закону, і не може вважатись належним та допустимим доказом; працівниками поліції порушено процедуру первинного огляду на стан сп”яніння, оскільки він проведений без технічних засобів; направлення на огляд не є належним та допустимим доказом, оскільки не відображає 70% даних, які повинні бути в ньому зазначені.

Захисник Потьомкін С.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Особа, яка притягується до адміністративної відповдіальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 093691 від 09.06.2022 року, яким зафіксовано факт правопорушення; направленням на огляд; рапортом працівника поліції; відеозаписом.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує траспортним засобом від проходження медичного огляду на стан сп”яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів й обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Жодних об`єктивних доказів, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_2 протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Пунктами 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. 
Дана позиція узгоджується з абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” від 23 грудня 2005 року №14, згідно якої, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому апеляційним судом не приймаються.
На переконання апеляційного суду, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів законність оскаржуваного судового рішення, а тому наведені ним доводи апеляційної скарги не можуть бути такими, що тягнуть за собою його безумовне скасування.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун