ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/2163/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І,
суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю:
від позивача: ОСОБА_1 
від відповідача: Шульга Ю.І.
від приватного виконавця Колечко Д.М.: Зауліна О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в режимі відеоконференції
апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Енерго Трейд” 
та приватного виконавця Колечко Дмитро Миколайович
на ухвалу  Господарського суду Одеської області від 08.09.2022 року, суддя в І інстанції Рога Н.В.,  повний текст якої складено 13.09.2022 в м. Одесі 
у справі  № 916/2163/19
за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Енерго Трейд” 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “СПМК-17” 
за участю Приватного виконавця Колечко Дмитро Миколайович
про стягнення 53  637 653 грн. 40 коп.,

ВСТАНОВИВ:

          Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд» задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «СПМК-17» на користь ТОВ «Альянс Енерго Трейд» заборгованість у розмірі 47 964 230 грн 83 коп., пеню у розмірі 5 157 713 грн 28 коп., 3% річних у розмірі 448 980 грн 58 коп., інфляційні втрати у розмірі 66 728 грн 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 672 350 грн 00 коп.
27 грудня 2019р. вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим видано наказ на його виконання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.07.2021р., залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021р., заяву ТОВ «СПМК-17» про відстрочення виконання рішення терміном до 21.04.2024р. або до дати набрання законної сили рішенням суду про скасування Указу Президента України №169/2021 від 21.04.2021р. щодо ТОВ «СПМК-17», а також про передачу на відповідальне зберігання боржнику - ТОВ «СПМК-17» транспортних засобів щодо переліку, задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 терміном на 1 рік, а саме до 26.07.2022р. У задоволенні решти заяви відмовлено.
29 серпня 2022р. ТОВ «СПМК-17» в порядку ст. 331 ГПК України повторно звернулося до господарського суду Одеської області з заявою про відстрочення виконання рішення у справі №916/2163/19 терміном на один рік.
          Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “СПМК-17” про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 задоволено, відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 терміном на один рік.
          Ухвала мотивована тим, що станом на 26.07.2022р. Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду позов ТОВ «СПМК-17» про скасування Указу Президента України від 21.04.2021р. за №169/2021 в частині введення в дію п.3 Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021р. щодо ТОВ «СПМК-17» (код ЄДРПОУ - 01353551) не розглянуто, санкції продовжують діяти, що унеможливлює здійснення ТОВ «СПМК-17» будь-якої господарської діяльності, у тому числі і щодо погашення заборгованості перед позивачем у справі.
Також, суд погодився з позицією ТОВ «СПМК-17» та вважав військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного тану, обставинами непереборної сили (форс- мажорними обставинами).
При цьому, суд врахував безоплатне залучення, примусове відчуження або вилучення майна ТОВ «СПМК-17» у зв`язку із введенням воєнного стану, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р., Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» у межах виконання військово-транспортного обов`язку, зокрема, 49 одиниць техніки.
          Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ “Альянс Енерго Трейд” звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19.
          Апелянт вважає, оскаржуванe ухвала є безпідставною, прийнятою з порушеннями норм процесуального та матеріального права.
          Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд в порушення ст. 331 ГПК України постановив ухвалу про відстрочку судового рішення на строк, який не зрозуміло строки початку та закінчення відстрочки. 
Скаржник вважає, що оскільки датою ухвалення рішення є  27.11.2019р., то період його розстрочення не може перевищувати більше одного року та тривати більше ніж до 27.11.2020 р.. Проте, господарський суд Одеської області вперше відстрочив виконання рішення суду від 27.11.2019р. по 26.07.2022 р., що виходить за межі річного строку, встановленого ч. 5 ст. 331 ГПК України, а вдруге відстрочив виконання рішення суду також на рік, навіть не вказавши кінцевий термін, до якого було відстрочено виконання рішення.
          Також скаржник вважає, що суд неправильно надав оцінку істотним обставинам та формально використав їх при розгляді заяви про відстрочку. Під час розгляду цієї справи апелянтом неодноразово зверталась увага на той факт, що заборгованість відповідача сформувалась ще на початку 2019 року, а питання застосування до нього санкцій постало лише у 2021 році. Зі змісту ухвали суду вбачається, що за таких обставин, необхідно надавати відстрочку відповідачу до 15 квітня 2024 року, коли сплине строк накладення санкцій згідно Указу Президента, що є незаконним. 
Судом було повністю проігноровано той факт, що навіть за умови оскарження відповідачем указу Президента України, яким до нього було введено обмежувальні заходи, відповідачем не надано жодного доказу, що почнеться розвиток його підприємницької діяльності, що після закінчення строку дії обмежувальних заходів відповідач розрахується із позивачем.
Також, скаржник вказував на те, що даними загальнодоступного офіційного веб-сайту «Єдиний реєстр боржників» підтверджується, що відповідач є боржником у величезній кількості виконавчих проваджень. 
          Скаржник стверджує, що в межах виконавчого провадження приватним виконавцем Колечко Д.М. було накладено арешт на десяток транспортних засобів Відповідача з метою їх реалізації на публічних торгах, що призвело б до виконання судового рішення та реального захисту прав стягувача.
Суд першої інстанції не звернув уваги на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21, відповідно до яких, сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу невиконання / неналежного виконання зобов`язань, повинна довести як непередбачуваність та невідворотність відповідних обставин, так і причинно-наслідковий зв`язок між їх виникненням та невиконанням/ неналежним виконанням зобов`язань.
У даному випадку, посилаючись на Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0- 7 .1, суд першої інстанції не навів жодного аргументу на користь того, яким чином факт введення воєнного стану, засвідчений цим листом, унеможливив своєчасне виконання Відповідачем своїх зобов`язань. Сторона, яка посилається на такий лист має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорною обставиною та причиною невиконання покладених на неї зобов`язань.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін судового процесу, право апелянта на справедливий суд, передбачений ст. 6 Конвенції по захисту прав людини і основоположних свобод (1950 року), а також право Апелянта на мирне володіння своїм майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Також з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся приватний виконавець Колечко Д.М., який просить зазначену ухвалу господарського суду Одеської області від 08.09.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги приватний виконавець посилається на те, що  хоча в оскаржуваній ухвалі приватний виконавець і зазначений, як учасник справи, але про розгляд справи він судом першої інстанції взагалі не повідомлявся. Відстежити розгляд зазначеної заяви на офіційному сайті судової влади було неможливо, оскільки за даними сайту Судової влади приватний виконавець учасником справи не є.
В порушення принципів гласності та диспозитивності, передбачених процесуальним законом, приватний виконавець був позбавлений права прийняти участь у судовому засіданні.
Незважаючи на те, що приватний виконавець не був заведений до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи як учасник процесу, ухвала про його залучення у якості учаснику процесу у ЄДРСР відсутня, в ухвалі суду, постановленій за результатами розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду, приватний виконавець судом вже зазначений у якості «органу ДВС».
Крім того, скаржник зазначає, що питання про відстрочення виконання рішення суду на заявлених відповідачем підставах вже вирішувалось судами, та суди вирішили, що наявні підстави для відстрочення виконання рішення суду лише на рік.
Також, приватний виконавець звертає увагу на те, що повторна заява боржника про відстрочення виконання рішення, заявлена на тих самих підставах, є по суті прихованою апеляційною скаргою боржника на ухвалу господарського суду Одеської області від 26.07.2021р., яка боржником не оскаржувалась, а задоволення цієї повторної заяви судом першої інстанції є штучним продовженням присічного річного строку на відстрочення, встановленого ч. 5 ст. 331 ГПК України та проявом «двох поглядів суду на один предмет» що є недопустимим із урахуванням існуючої практики ЄСПЛ.
Згідно вищевказаною нормою розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Отже, за наслідками повторного задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду боржник фактично отримав відстрочку від виконання рішення суду у два роки, що недопустимо у контексті вимог ч. 5 ст. 331 ГПК України.
Приватний виконавець також вважає, що порушення принципу рівності сторін перед судом та законом, суд не надав належної правової оцінки введенню військового стану, як обставини, яка в рівній мірі впливає не тільки на боржника, а і на стягувача, також і на приватного виконавця, що є тією особою, яка навіть в умовах військового стану втілює в життя принцип обов`язковості судового рішення, передбачений Конституцією України.
У відзиві ТОВ «СПМК-7» просить апеляційну скаргу ТОВ «АЛЬЯНС ЕНЕРГО» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
При цьому, відповідач зазначав, що зазначення в ч. 5 ст. 331 ГПК України серед переліку судових рішень, такого виду судового рішення як ухвала, достеменно вказує на те, що розстрочення, відстрочення допускається протягом одного року не з дня ухвалення судового рішення по суті спору, а із дня ухвалення судового рішення, яким вирішується питання про розстрочення, відстрочення.
Таким чином, Апелянт перекручує дійсний зміст норми, закріпленої в ч. 5 ст. 33 1 ГПК України та безпідставно зазначає, що суд першої інстанції допустив процесуальне порушення.
Відповідач наголошував при цьому, що суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч. 5 ст. 331 ГПК України та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання боржника.
Також відповідач вказував на те, що сама та обставина, що Стягувач звернувся до приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження лише після прийняття 21.04.2021 року Указу Президента України, яким до Боржника застосовано персональні санкції, свідчить про те, що Сторонами було погоджено та вважалась нормальною практика поступового здійснення погашення заборгованості Боржником в добровільному порядку поза межами процедури примусового виконання рішення.
Той факт, що незважаючи на ухвалення рішення по суті ще в 2019 році та звернення Стягувача до приватного виконавця лише наприкінці квітня 2021 року беззаперечно свідчить про те, що Апелянта цілком влаштовувало поступове самостійне погашення боржником заборгованості в силу своїх фінансових можливостей.
На переконання Боржника, судом першої інстанції було обґрунтовано  задоволено клопотання про відстрочення виконання рішення, оскільки в протилежному випадку були б безпідставно та незаконно порушені майнові права відповідача, ухвала суду прийнята з огляду на винятковість обставин, які об`єктивно не залежать від відповідача, пов`язані із дійсними і статними перешкодами та труднощами вчинення ді й щодо вчасного виконання рішення суду, які підтверджені належними доказами, у зв`язку з якими відповідач не має можливості в період дії заборон виконати рішення суду у повному обсязі. Отже, господарський суд правомірно надав відстрочку виконання рішення суду від 27.11.2019 терміном на рік з дати прийняття оскаржуваної ухвали, ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення на них, вислухавши пояснення усіх учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд» задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «СПМК-17» на користь ТОВ «Альянс Енерго Трейд» заборгованість у розмірі 47 964 230 грн 83 коп., пеню у розмірі 5 157 713 грн 28 коп., 3% річних у розмірі 448 980 грн 58 коп., інфляційні втрати у розмірі 66 728 грн 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 672 350 грн 00 коп.
На виконання вказаного рішення, Господарським судом Одеської області 27.12.2019р. було видано відповідний наказ.
26.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65275221 з примусового виконання наказу № 916/2163/19 виданого 27.12.2019р.
Того ж дня була винесена постанова про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника, яка була надіслана до виконання до 36 банківських установ. 
14.06.2021 року в рамках виконавчого провадження №65275221 приватним виконавцем Колечко Д.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, за якою описане та арештоване майно боржника, а саме: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: НОМЕР_3 , категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: НОМЕР_4 , рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю “СПМК-17”; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 модель: НПС-2730, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки EVERLAST, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, НОМЕР_8 ): НОМЕР_9 модель: НПЦ-30-06, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СИНІЙ, рік виробництва: 2014, номер шасі НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 модель: НОМЕР_12 К-20, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2017, номер шасі НОМЕР_13 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_14 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_15 (2017), СИНІЙ, № шасі НОМЕР_15 , д/н НОМЕР_14 ; транспортний засіб марки EVERLAST EVL-P-30-03, реєстраційний номер НОМЕР_16 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 (2017), ОРАНЖЕВИЙ, № шасі НОМЕР_17 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_18 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_19 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_20 , № шасі НОМЕР_19 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, V=11946, реєстраційний номер НОМЕР_21 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_22 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_23 , № шасі НОМЕР_22 , д/н НОМЕР_21 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_24 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_25 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_26 , № шасі НОМЕР_25 , д/н НОМЕР_24 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_27 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_28 (2017), СИНІЙ, № шасі НОМЕР_29 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_30 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_31 (2017), СИНІЙ, № шасі НОМЕР_31  (т. 8, а.с. 109).
15.07.2021 приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, яка також була надіслана боржнику супровідним листом №4483 від 15.07.2021.
Того ж дня, 15.07.2021 року, заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна боржника ТОВ «СПМК-17» були надіслані до ДП «СЕТАМ».
У наступному, на сайті ДП «СЕТАМ» було опубліковано повідомлення щодо продажу спірного майна.
Між тим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.07.2021р., залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021р., заяву ТОВ «СПМК-17» про відстрочення виконання рішення терміном до 21.04.2024р. або до дати набрання законної сили рішенням суду про скасування Указу Президента України №169/2021 від 21.04.2021р. щодо ТОВ «СПМК-17», а також про передачу на відповідальне зберігання боржнику - ТОВ «СПМК-17» транспортних засобів щодо переліку, задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 терміном на 1 рік, а саме до 26.07.2022р. 
Задовольняючи заяву ТОВ«СПМК-17» частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення суду у даній справі та унеможливлюють сплату відповідачем залишку заборгованості. Суд врахував, що інтерес стягувача полягає в тому, щоб рішення суду було виконано в повному обсязі, однак, ненадання відстрочки виконання рішення суду призведе до неможливості його виконання, адже станом на даний час господарська діяльність відповідача є призупиненою, а майно, зокрема, транспортні засоби, які відповідач використовує в своїй господарський діяльності, вилучено з його володіння для подальшої реалізації. Суд зазначив, що відстрочення виконання рішення не призведе до невиконання рішення, а навпаки - створить умови для його добровільного виконання боржником, а також для збереження суб`єкта господарювання ТОВ «СПМК-17». З врахуванням балансу інтересів сторін виконавчого провадження, з метою реального виконання рішення Господарського суду Одеської області, суд відстрочив виконання рішення суду у даній справі строком на один рік.
При цьому, боржник ухвалу суду від 21.04.2021р. в апеляційному порядку не оскаржував, тобто, погодився із частковим задоволенням заяви про відстрочення.
Про обґрунтованість відстрочення виконання рішення суду на рік зазначив і апеляційний суд постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2021р, переглядаючи вищевказану ухвалу. Судовою колегією було встановлено, що ТОВ «СПМК-17» у добровільному порядку було виконано рішення господарського суду від 27.11.2019 на 88,3%, що становить більшу його частину, що свідчить про наявність наміру у останнього виконати рішення суду в майбутньому. Однак, у зв`язку із прийняттям Указу Президентом України стосовно санкцій щодо ТОВ «СПМК-17», останнє з незалежних від нього обставин на даний час позбавлено можливості здійснювати господарську діяльність, будь-які фінансові операції, що істотно ускладнює виконання рішення в розумінні ст.331 ГПК України.
Наявність вказаного указу Президента України №169/2021 від 21.04.2021, законність якого відповідач оскаржує в судовому порядку, на думку суду є винятковою обставиною, яка об`єктивно не залежить від відповідача, пов`язана з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо вчасного виконання рішення суду, яка підтверджена належними доказами, у зв`язку з якою відповідач не має можливості в період дії заборон виконати рішення суду у повному обсязі. Отже, на думку судової колегії, господарський суд правомірно надав відстрочку виконання рішення суду від 27.11.2019 терміном на рік з дати прийняття оскаржуваної ухвали 26.07.2021 до 26.07.2022.
Так, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 02.08.2022 поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 916/2163/19 виданого 27.12.2019р. та поновлено примусову реалізацію майна боржника.
05.08.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
30.08.2022 відбулись торги із реалізації транспортних засобів, спеціалізованих вантажних сідлових тягачів та вантажного самоскиду.
09.09.2022 та 12.09.2022 приватним виконавцем були видані відповідні акти про проведений електронний аукціон.
29.09.2022р. ТОВ «СПМК-17» повторно звернулося до господарського суду Одеської області з заявою про відстрочення виконання рішення у справі №916/2163/19 терміном на один рік, в обґрунтування якої, зокрема, посилалося на ті ж самі обставини, що були викладені у попередній заяві про надання відстрочки, а також на те, що воно розраховувало на розгляд до цього часу Верховним Судом його позову про скасування Указу Президента України від 21.04.2021р. за №169/2021 в частині введення в дію п.3 Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021р. щодо ТОВ «СПМК-17» (код ЄДРПОУ - 01353551) та мав намір продовжити свою господарську діяльність та, як наслідок, погасити заборгованість перед ТОВ «Альянс Енерго Трейд» та введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року, що на думку заявника є виключними обставинами (обставинами непереборної сили), посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1.
ТОВ «СПМК-17» також зазначав, що у зв`язку із введенням воєнного стану військовим командуванням було здійснено примусове вилучення майна ТОВ «СПМК-17», зокрема, 49 одиниць техніки, що підтверджується наказами та актами про примусове відчуження або вилучення майна. Попередня компенсація вартості примусово вилученого майна не здійснювалася.
Таким чином, заявник вважав, що станом на даний час, враховуючи фінансовий стан ТОВ «СПМК-17» та наявність інших наведених у заяві обставин, виконання рішення суду є об`єктивно неможливим і відстрочення виконання рішення суду призведе до балансу інтересів стягувача та боржника.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “СПМК-17” про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 задоволено, відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 терміном на один рік.
          За наслідком винесення оскаржуваної ухвали, приватним виконавцем 12.09.2022 було винесено постанову, якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 916/2163/19 виданого 27.12.2019р. та зупинено примусову реалізацію майна боржника.
Задовольняючи повторну заяву про відстрочення виконання рішення, суд першої інстанції виходив із того, що станом на 26.07.2022р. Верховним Судом позов про скасування Указу Президента України від 21.04.2021р. за №169/2021 в частині введення в дію п.3 Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021р. щодо ТОВ «СПМК-17» (код ЄДРПОУ - 01353551) не розглянуто, отже, санкції продовжують діяти, що унеможливлює здійснення ТОВ «СПМК-17» будь-якої господарської діяльності.
Враховуючи застосовані санкції, суд вважав, що боржник не може проводити фінансові операції, у тому числі і щодо погашення заборгованості перед позивачем у справі.
Також, суд вважав військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного тану, обставинами непереборної сили (форс- мажорними обставинами), які є невідворотними, надзвичайними з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1.
При цьому, суд врахував безоплатне вилучення, примусове відчуження або вилучення майна ТОВ «СПМК-17» у зв`язку із введенням воєнного стану, зокрема, 49 одиниць техніки, що підтверджується наказами, нарядами та актами про примусове відчуження або вилучення майна. Попередня компенсація вартості примусово вилученого майна не здійснювалася.
Колегія суддів не може погодитися з викладеними в оскаржуваній ухвалі висновками місцевого суду,  з огляду на таке. 
Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019р. у справі №916/2163/19 терміном на один рік.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Так, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду, оскільки у процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Разом з цим, згідно з частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
При цьому, необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Беручи до уваги, що рішення суду, відстрочення якого запроваджено оскаржуваною ухвалою суду, було ухвалено 27.11.2019р., судова колегія наголошує, що надання відстрочення за межами 27.11.2020р. порушує законодавчо обмежений ч. 5 ст. 331 ГПК України річний термін надання відстрочки виконання судового рішення з дня його ухвалення. 
Наведене є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.
Необхідною умовою при розгляді питання про відстрочення виконання рішення є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п.4.12 постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).
Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» від 28.07.1999).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
За змістом ч. 1  ст. 14 Господарського процесуального кодексу України  суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст.  13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається суд у своєму рішенні, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо, на думку суду, ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.
Таким чином, вирішуючи питання про відстрочку, судом повинно бути перевірено майновий стан боржника, зокрема наявність у нього майна, на яке можливо звернути стягнення, однак, з урахуванням інформації, яка міститься в матеріалах справи,  судом цього зроблено не було. 
Наявність будь-якого майна виключає обставини ускладнення виконання рішення відповідачем.
          Судом встановлено, що 14.06.2021 року в рамках виконавчого провадження №65275221 приватним виконавцем Колечко Д.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, за якою описане та арештоване майно боржника, а саме: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 модель: НОМЕР_3 , категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: НОМЕР_4 , рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю “СПМК-17”; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 модель: НПС-2730, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2015, номер шасі НОМЕР_6 ; транспортний засіб марки EVERLAST, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, НОМЕР_8 ): НОМЕР_9 модель: НПЦ-30-06, категорія: НАПІВПРИЧІП, колір: СИНІЙ, рік виробництва: 2014, номер шасі НОМЕР_9 ; транспортний засіб марки ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 модель: НОМЕР_12 К-20, категорія: ВАНТАЖНИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2017, номер шасі НОМЕР_13 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_14 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_15 (2017), СИНІЙ, № шасі НОМЕР_15 , д/н НОМЕР_14 ; транспортний засіб марки EVERLAST EVL-P-30-03, реєстраційний номер НОМЕР_16 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 (2017), ОРАНЖЕВИЙ, № шасі НОМЕР_17 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_18 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_19 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_20 , № шасі НОМЕР_19 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641, V=11946, реєстраційний номер НОМЕР_21 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_22 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_23 , № шасі НОМЕР_22 , д/н НОМЕР_21 ; транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ ACTROS 2641 11946, реєстраційний номер НОМЕР_24 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_25 (2017), ЧЕРВОНИЙ, № двиг. НОМЕР_26 , № шасі НОМЕР_25 , д/н НОМЕР_24 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_27 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_28 (2017), СИНІЙ, № шасі НОМЕР_29 ; транспортний засіб марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_30 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_31 (2017), СИНІЙ, № шасі НОМЕР_31 (т. 8, а.с. 109).
Отже, приватним виконавцем Колечко Д.М. було накладено арешт на транспортні  засоби відповідача з метою їх реалізації на публічних торгах, що призвело б до виконання судового рішення та реального захисту прав стягувача.
Таким чином, враховуючи наявність описаного та арештованого в рамках виконавчого провадження майна боржника, а саме транспортних засобів, судова колегія вважає, що судове рішення від 27.11.2019р.  по даній справі може бути виконано за рахунок такого майна.
Наведеним спростовуються твердження заявника щодо неможливості виконання рішення суду з огляду на застосовані до нього Указом Президента від 21.04.2021р. за №169/2021 санкції.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 26.07.2022р. Верховним Судом позов про скасування Указу Президента України від 21.04.2021р. за №169/2021 в частині введення в дію п.3 Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021р. щодо ТОВ «СПМК-17» (код ЄДРПОУ - 01353551) не розглянуто, отже, санкції продовжують діяти, що унеможливлює здійснення ТОВ «СПМК-17» будь-якої господарської діяльності. Враховуючи застосовані санкції, суд вважав, що боржник не може проводити фінансові операції, у тому числі і щодо погашення заборгованості перед позивачем у справі.
Також, суд вважав військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного тану, обставинами непереборної сили (форс- мажорними обставинами), які є невідворотними, надзвичайними з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1.
При цьому, суд врахував безоплатне вилучення, примусове відчуження або вилучення майна ТОВ «СПМК-17» у зв`язку із введенням воєнного стану, зокрема, 49 одиниць техніки, що підтверджується наказами, нарядами та актами про примусове відчуження або вилучення майна. Попередня компенсація вартості примусово вилученого майна не здійснювалася.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням накладених на відповідача санкцій, строком на 3 роки, можливим способом захисту своїх права є примусове виконання рішення суду та реалізація майна відповідача (боржника) на публічних торгах.
Крім того, погодившись з позицією ТОВ «СПМК-17» та вважаючи військову агресію Російської Федерації проти України невідворотними та надзвичайними обставинами, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1., судом першої інстанції не було враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21, відповідно до яких, сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу невиконання / неналежного виконання зобов`язань, повинна довести як непередбачуваність та невідворотність відповідних обставин, так і причинно-наслідковий зв`язок між їх виникненням та невиконанням/ неналежним виконанням зобов`язань.
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Сам по собі факт введення воєнного стану у країні та існування зазначеного листа ТПП не звільняє відповідача від виконання рішення суду.
Сторона, яка посилається на такий лист має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорною обставиною та причиною невиконання покладених на неї зобов`язань.
Крім того, оцінюючи наведені у заяві виключні обставини утруднення виконання судового рішення, колегія суддів відмічає, що наведені у заяві обставини (щодо застосуванням до ТОВ «СПМК-17» персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) строком на 3 роки) вже оцінювалися і враховувалися судом при наданні попереднього відстрочення. 
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що повторне надання відстрочки є безпідставним, таким, що порушує визначений приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України присічний річний термін.
Також, надання відстрочки на такий тривалий термін порушує баланс інтересів стягувача та боржника та основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що виходячи з вимог процесуального законодавства суд першої інстанції, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення у даній справі, прийняв не обґрунтоване рішення щодо задоволення заяви відповідача.
Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Одним з аргументів апеляційної скарги приватного виконавця було й те, що в оскаржуваній ухвалі приватний виконавець зазначений як учасник справи, але про розгляд справи він судом першої інстанції взагалі не повідомлявся.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що приватний виконавець був зазначений як учасник справи, але про розгляд справи він судом першої інстанції взагалі не повідомлявся. 
Згідно із заявою боржника вх.№2-713/22 від 29.08.2022р. приватний виконавець залучений до участі у справі, як зацікавлена особа.
Водночас, в ухвалі господарського суду Одеської області від 30.08.2022 про прийняття до провадження заяви ТОВ «СПМК-17» приватний виконавець у якості учасника справи судом не зазначений.
Згідно із ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії ( огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо). За наявності відповідної письмової заяви учасника справи та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Враховуючи наведене, заява про відстрочення виконання рішення суду була розглянута судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, оскільки приватного виконавця не було належним чином повідомлено судом про дату, час і місце засідання суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг, скасування ухвали господарського суду Одеської області від 08.09.2022 у справі № 916/2163/19, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ “СПМК-17” про відстрочення виконання судового рішення у справі.
Відповідно до    ст.129 Господарського процесуального кодексу України    судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 275, 277, 280-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Енерго Трейд” та приватного виконавця Колечко Дмитро Миколайович задовольнити.
Ухвалу господарського суду Одеської області від 08 вересня 2022 року у справі                   № 916/2163/19 скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “СПМК-17” про  відстрочення виконання рішення у справі №916/2163/19 терміном на один рік відмовити.
Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю “СПМК-17” (65025, Одеська обл., Комінтернівський район, 21-й км Старокиївського шосе, будинок 30А, код ЄДРПОУ 01353551) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Альянс Енерго Трейд” (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13, корп. Б, оф. 33, код ЄДРПОУ 38489035) 2    481 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю “СПМК-17” (65025, Одеська обл., Комінтернівський район, 21-й км Старокиївського шосе, будинок 30А, код ЄДРПОУ 01353551) на користь приватного виконавця Колечко Дмитро Миколайович (68004, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. 1-го Травня, 19, оф.310, код 2998516157) 2    481 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Повна постанова складена 13.12.2022.

Головуючий  суддя:                                                             Ярош А.І.

Судді:                                                                                      Діброва Г.І.  

                                                                                                Принцевська Н.М.