ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2022 року           справа №234/9768/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 р. у справі № 234/9768/21 (головуючий І інстанції Лебединець Г.С.) за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції, третя особа інспектор УПП в Донецькій області лейтенант поліції Сахно Володимир Васильович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
                                                        ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Департамента патрульної поліції, третя особа інспектор УПП в Донецькій області лейтенант поліції Сахно Володимир Васильович, в якому просив: скасувати постанову серії ЕАН № 4491198 від 15.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: скасував постанову серії ЕАН № 4491198 від 15.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрив; стягнув з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду яке прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити  в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення,  позивачу було роз`яснено його права, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності та винесено постанову та накладено стягнення на правопорушника. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та додержання відповідачем вимог законодавства при розгляді справи підтверджується відео та фото доказами, на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. На долученому Фото вбачається повний опис події, а саме: дата та час скоєння правопорушення, місце скоєння правопорушення, на який саме прилад було зроблено фіксацію правопорушення (серія, номер, швидкість руху транспортного засобу та відстань). Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства. 
Апелянт також зазначає, що  дорожній знак 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» носить лише інформаційний характер. Законодавством не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Крім того, згідно загально доступної інформації на офіційному сайті Патрульної поліції України, повідомлено про розташування пристроїв вимірювання швидкості ТгиСАМ. Зазначено, що на зазначених ділянках дороги встановлені відповідні знаки які попереджають про Фото- та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками.
Також, судом першої інстанції допущено порушення ст.ст. 194, 205 КАС України та проведено розгляд справи за відсутністю відповідача, який не повідомлений про час та місце судового розгляду взагалі, що в розумінні ч. 2 ст. 77 КАС України є недопустимим, оскільки, у справах такої категорії обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.
Суд першої інстанції в рішенні від 04 жовтня 2021 року зазначив, що ухвалою від 27.08.2021 по справі замінено неналежного відповідача - УПП в Донецькій області ДПП на Департамент патрульної поліції (далі - ДПП), проте ухвали ані УПП в Донецькій області ДПП, ані ДПП не отримували. 
Отже, з наведеного слідує про допущені порушення процесуального права з боку суду першої інстанції, оскільки було прийнято рішення про права, свободи, інтереси та (або обов`язки осіб, які не були залучені до участі справи.
Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції дії якого оскаржує позивач є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, тому рішення у справі безпосередньо впливає на права, свободи, інтереси або обов`язки УПП в Донецькій області ДПП.
Отже, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України тим самим позбавивши відповідача рівності сторін.
Також, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не долучив відзив від УПП в Донецькій області ДПП до матеріалів справи, посилаючись на те, що відповідачем у справі є не УПП в Донецькій області ДПП, а ДПП, тобто поданий від неналежного відповідача та виходив лише з письмових доказів, мотивуючи тим, що відповідачем не було надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, завдяки яким можливо було встановити порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України. 
Проте, ухвалою суду першої інстанції від 17.08.2021 було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 саме до УПП в Донецькій області ДПП.
В свою чергу УПП в Донецькій області ДПП свій обов`язок виконало та направило на адресу суду відзив з усіма наявними доказами у справі.
Таким чином суд першої інстанції, безпідставно не долучив відзив від УШІ в Донецькій області ДПП, позбавивши останнього права на захист, в порушення норм процесуального права прийняв невмотивоване, необґрунтоване та незаконне рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнив.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
15.07.2021 року посадова особа відповідача, а саме – інспектор УПП в Донецькій області Сахно В.М., виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 15.07.2021 року о 13-53 год він, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz 500 S номерний знак НОМЕР_1 у м. Маріуполі пр. Карпова, перевищив швидкість в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР ).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Згідно пп. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». 
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, УПП в Донецькій області ДПП разом з відзивом на позов було надано фото та відео файли, здійснені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam та нагрудної камери.
Вказаний відзив з доказами не був долучений до матеріалів провадження судом першої інстанції у зв`язку з тим, що відповідачем по справі є не УПП в Донецькій області ДПП, а Департамент патрульної поліції, тобто на думку суду поданий від неналежного відповідача
Зважаючи на вказаний висновок суду першої інстанції суд зазначає наступне.
відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про національну поліцію», Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. 
Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції. 
Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. 
Відповідно до п. 3 розд. І, п. 9 розд. V «Положення про Департамент патрульної поліції» затвердженого Наказом НП України № 73 від 06.11.2015 року (розміщеного на сайті patrol.police.gov.ua) Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції. Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки, печатку.
Відповідно до структури Департаменту патрульної поліції (розміщеного на сайті patrol.police.gov.ua) до структури входить територіальні підрозділи Управління патрульної поліції в областях. 
Суд зазначає, що у розумінні КУпАП  при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.
Отже, інспектори патрульної поліції діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені, а Управління патрульної поліції входить до структури Департаменту патрульної поліції.
Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 17.08.2021 було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області ДПП. Ухвалою від 27.08.2021 замінено неналежного відповідача - УПП в Донецькій області ДПП на Департамент патрульної поліції. Разом з цим, доказів надіслання сторонам вказаної ухвали матеріали справи не містять, у тому числі на офіційну електрону адресу (роздруківка листа, звіту про надіслання або отримання, тощо).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відзив з доказами поданий від неналежного відповідачем є незмістовним.
Суд, досліджуючи наявні в матеріалах справи фотознімки та відеозаписи, встановив наступне. 
Можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію»( далі Закон №580-VIII) поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .
За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про метрологію», результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.
Згідно ч.1, 2 ст. 8 вищезазначеного Закону передбачено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки проводиться в експлуатації. Міжповірочні інтервали затверджені Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.102016 №1747. 
Пунктом 57  Постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 94 «Про затвердження Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки»  зазначено що, відповідність засобів вимірювальної техніки  4  цьому Технічному регламенту повинна засвідчуватися шляхом нанесення на них знака відповідності та додаткового метрологічного маркування, передбачених у пунктах 58-70 цього Технічного регламенту. Згідно пункту 62 зазначеного Технічного регламенту додаткове метрологічне маркування повинно складатися із знака законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, форма та розміри якого наведені в додатку 5, і двох останніх цифр року його нанесення, оточених прямокутником. Тобто додаткове метрологічне маркування та періодична повірка здійснюється не раніше ніж через рік експлуатації приладу. 
Відповідність та захищеність результатів вимірювання швидкості приладом ТruСам підтверджується наявністю виданого Державною службою Спеціального зв`язку та захисту інформації України ЕКСПЕРТНОГО ВИСНОВКУ від 23.12.2020 ( а.с.36).
Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.
Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «Trucam LTI»20/20, спроможний робити фото - та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.
З фото з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam, зафіксовано номерний знак транспортного засобу позивача який рухався зі швидкістю 73 км/год, тобто перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушив Правил дорожнього руху.
Наявні докази фото фіксації містять посилання на координати фіксації правопорушення (адресу), які відповідають кордону населеного пункту. 
Суд не приймає доводи позивача на відсутність інформації про розміщення знаку 5.70 який дозволяє розміщення фототехніки і відеотехніки для фіксації правопорушення, оскільки в даному випадку фіксація здійснювалась приладом вимірювання не в автоматичному режимі.
Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.
При цьому, жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.
У той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Про фіксацію порушення технічними засобами зазначено у спірній постанові.
Щодо посилання позивача на відсутність в постанові інформації щодо розташування знаку 5.45 «населений пункт та зони його дії», суд зазначає, що наявні докази фото фіксації містять координати фіксації правопорушення (адресу), які відповідають межам населеного пункту та ідентифікують транспортний засіб позивача. Керування позивачем транспортним засобом в день скоєння адміністративного правопорушення ним не заперечується.
Отже, матеріали справи підтверджують наявність вказаних у оскаржуваному рішенні відповідача обставин та доказів на їх підтвердження, які у розумінні КУпАП є правопорушенням.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідачем доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не надано належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до викладеного, у зв`язку з порушення  судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 р. у справі № 234/9768/21  – задовольнити. 
Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2021 р. у справі № 234/9768/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції, третя особа інспектор УПП в Донецькій області лейтенант поліції Сахно Володимир Васильович про скасування постанови серії ЕАН № 4491198 від 15.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду.
Повне судове рішення проголошено та підписано 14 грудня 2022 року

Суддя-доповідач                                                                                        Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                         А.В. Гайдар 

                                                                                                                 І.Д. Компанієць