ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7403/22 Справа № 184/796/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді Бондар Я. М.
суддів Зубакової В. П., Остапенко В. О.
сторони справи
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року, ухваленого суддею Томаш В.І. в м. Покров, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 05 вересня 2022 року,

У С Т А Н О В И В

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.
В мотивування заявлених вимог зазначила з 09.08.2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2011 року було розірвано.
Від шлюбу у сторін є повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачкою.
Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02.07.2010 року з   ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму громадян, щомісячно, починаючи з 10.06.2010 року і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).
На даний час ОСОБА_3 навчається за контрактом на денному відділенні Дніпровського політехнічного коледжу з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою за № 51 від 05.08.2022 року.
У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на час її навчання в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення донькою 23-х років.
Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з    ОСОБА_2 на користь   ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки  ОСОБА_3 на час її навчання в розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 16.06.2022 року до 30 червня 2024 року включно, але не більш ніж досягнення донькою 23-х років.
Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп..
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, на порушення судом норм матеріального права,  ставить питання про зменшення розміру стягнутих судом аліментів не більше 1/12 частини доходу відповідача на час навчання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 без врахування періоду перебування останньої на канікулах,які не входять до періоду навчання.
В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що повнолітня ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі навчання, учбовий процес у 2022-2023 відповідно до Наказу № 119 від 30.08.2022 року здійснюється дистанційно. 
Висновки суду про те, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем було запропоновано повнолітній ОСОБА_3 щомісячно перераховувати на карту 2000 грн., для придбання продуктів харчування та окремо здійснювати придбання одягу та взуття, в разі виникнення необхідності самому сплачувати витрати пов`язані з навчанням. 
Також скаржник зазначає, що відповідно до ЗУ України «Про освіту» час канікул не ходить до часу навчання, на що суд не звернув уваги та стягнув аліменти щомісячно поза межами терміну навчання повнолітньої дочки, що суперечить ст. 199 СК України.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів. Судом не враховано наявність на утриманні у відповідача іншої малолітньої дитини ОСОБА_5 2016 року народження та зобов`язання відповідача за рішенням Орджонікідзевського міського суду сплачувати аліменти на її утримання у розмірі ј частини доходу, витрати пов`язані з орендою житла у м. Дніпро, витрати пов`язані з систематичними переїздами з м. Покров до м. Дніпро. 
Відповідач вважає, що суд першої інстанції повинен був виходити з рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 . 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).
Шлюб між   ОСОБА_2 та ОСОБА_6 згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.02.2011 року розірвано (а.с.4).
Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02.07.2010 року з   ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки    ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму громадян, щомісячно, починаючи з 10.06.2010 року і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).
Відповідно до інформації наданої Дніпровським політехнічним коледжем № 202 від 05.08.2022 року ОСОБА_3 є здобувачем освіти ІІІ курсу Дніпровського політехнічного коледжу (а.с. 47)
Згідно довідки Дніпровського політехнічного коледжу № 251 від 05.08.2022 року ОСОБА_3 зарахована до Дніпровського політехнічного коледжу на І курс наказом № 119 від 12.08.2021 року. Навчання за контрактом. Форма навчання –денна. Строк навчання з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2024 року(а.с. 48).
Відповідно до довідки № 264 від 31.08.2022 року зазначено про те, що ОСОБА_3 навчається за регіональним замовленням на денному відділенні Дніпровського політехнічного коледжу з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2024 року(а.с. 53).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за №246 від 13.01.2022 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).
Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 з 01.01.2021 року працює у Дніпровському міському центрі соціальних служб. Загальна сума доходу за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року становить 76698,81 грн.(а.с. 54)
Згідно консультативного висновку кардіолога від 15.10.2020 року, 28.07.2021 року, ОСОБА_2 встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба І стадії. Ступінь АГ 2. Функціонально двостулковий АК з помірною недостатністю АК ІІ ст. без порушення гемодинаміки. СНО ст.. Ризик ІІ(а.с. 55-57).
Згідно судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року з   ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої доньки    ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 26.10.2017 року і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття (а.с. 58-59).
Згідно договору оренди житлового приміщення від 09.12.2019 року, ОСОБА_2 орендує в м. Дніпро квартиру. Щомісячна оплата за оренду житла складає 4000 грн.(а.с. 60-61)
Згідно довідки №21-247 від 14.07.2022 року, ОСОБА_2 працює в Дніпровській обласній прокуратурі. Заробіток за період з січня 2022 року по червень 2022 року складає 359004,16 грн. середня заробітна плата становить 59 834,03 грн. (а.с. 66).
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача аліменти на період навчання повнолітньої дочки в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивача на період навчання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. Також, колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром аліментів.
       Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд                             і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи  чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної  в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_2 є працездатною особою, має достатній дохід; має проблеми зі здоров`ям, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 2016 року народження.
ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання, не працювала, не була заміжньою. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися і одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання.
Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти. 
Доказів скрутного матеріального становища останнього, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано.
Доводи апеляційної скарги щодо навчання повнолітньої дочки на бюджетній формі навчання та можливості отримання нею стипендії не заслуговують на увагу, оскільки обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання.
Разом з тим колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги щодо звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування ОСОБА_3 на канікулах, оскільки чинним законодавством таке виключення не передбачено, а той факт, що під час канікул   ОСОБА_3 не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить в період навчання.
За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.  
Витрати пов`язані з орендою житла у м. Дніпро та витрати пов`язані з систематичними переїздами з м. Покров до м. Дніпро не свідчать про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_3 . Крім того, відповідачем в якості доказу, надано квитки (27.11.2021, 11.12.2021, 11.02.2022 та інші) за період коли у відповідача були аліментні зобов`язання за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2010 року про стягнення аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не стосуються періоду виникнення аліментних зобов`язань в даному позові.
Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що продовжує навчання, вважає справедливим і достатнім стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, що встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та правом повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.
Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції не можуть бути підставами для скасування рішення суду, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують, про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову не свідчать, а лише фактично зводяться до особистого тлумачення відповідачем законодавства через призму власних інтересів та незгоди з правовою оцінкою щодо фактичних обставин справи.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: