Головуючий у І інстанції Плахотнюк К.Г.  	
Провадження №  22-ц/824/8417/2022	 	 	 	                                       Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
08 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
      головуючого судді:      Матвієнко Ю.О., 
      суддів:                           Мельника Я.С., Гуля В.В.,
      при секретарі:                 Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бердянського виконавчого комітету Запорізької області, про визначення місця проживання дитини,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бердянського виконавчого комітету Запорізької області, про визначення місця проживання дитини. 
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бердянського виконавчого комітету Запорізької області, про визначення місця проживання дитини направлено до Голосіївського районного суду м. Києва.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бердянського виконавчого комітету Запорізької області, про визначення місця проживання дитини відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 14 лютого 2022 року на 14 год. 45 хв.
06 травня 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про залишення без розгляду її позовної заяви до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бердянського виконавчого комітету Запорізької області, про визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Бердянського виконавчого комітету Запорізької області, про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України.
Не погоджуючись з ухвалою, відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Незвіського Д.Я. подав на неїапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції були грубо порушені норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Зокрема, згідно вимог діючого процесуального закону суд, дійсно, може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду за результатами підготовчого засідання, однак у даній справі жодного підготовчого засідання проведено не було, оскільки призначені підготовчі засідання (14.02.2022 та 28.04.2022 року) фактично не відбулись. При цьому, суд був зобов`язаний повідомити учасників справи про таке підготовче засідання та забезпечити їх участь у ньому. Оскаржуване судове рішення постановлене без заслуховування думки інших учасників щодо даного процесуального питання, а відповідач був позбавлений можливості висловити свої доводи та міркування, подати заперечення на заяву позивача. Таким чином, постановивши оскаржувану ухвалу поза межами підготовчого (судового) засідання, не повідомивши учасників справи та не надавши учасникам справи можливості навести свої доводи щодо питання залишення позову без розгляду, суд першої інстанції зухвало порушив процесуальні права відповідача. Вищенаведені порушення згідно вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Також апелянт у апеляційній скарзі посилався на те, що суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, не вирішив питання зустрічного позову у справі, який був пред`явлений відповідачем 28 січня 2022 року. Питання прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним повинно було бути вирішеним судом у першому фактично проведеному підготовчому засіданні. І лише після вирішення питання прийняття зустрічного позову, суд мав перейти до такої стадії підготовчого засідання, як вирішення заяв та клопотань учасників справи (п.10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України).
Крім того, суд першої інстанції мав постановити ухвалу про залишення без розгляду позову, натомість помилково постановив ухвалу про залишення без розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх спільної дитини, що також є підставою для скасування оскаржуваної ухвали. 
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від позивача ОСОБА_2 , остання заперечила проти задоволення скарги відповідача ОСОБА_1 та просила ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Попіка І.А. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.
Позивач ОСОБА_2 в апеляційному суді просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення з підстав, викладених у її відзиві на скаргу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанціїкерувався п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, який передбачає можливість залишення позовної заяви без розгляду із встановлених процесуальним законом підстав за наслідками підготовчого засідання. При цьому, суд зазначив, що позивачем ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження  суду подано заяву про залишення без розгляду її позову до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.
Колегія суддів погоджується з вищенаведенимивисновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обгрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх прав.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №712/13263/17. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Тобто, за змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (подібний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 10.04.2020 у справі №548/2531/18, від 05.10.2021 у справі №308/13199/17, від 04.04.2022 у справі №441/1609/19).
З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2022 року від позивача ОСОБА_2 до суду на стадії підготовчого засідання надійшла заява про залишення її позовної заяви без розгляду (том 2, а.с.97).
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач скористалась своїм процесуальним правом, на порядок реалізації якого воля інших учасників процесу не поширюється.
Надане позивачу право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи, і суд не зобов`язаний при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотиви, у зв`язку з якими така заява подана.
Відповідачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів, які б могли свідчити про порушення його прав оскаржуваною ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 .
Зокрема, посилання відповідача у скарзі на те, що по справі не проводились підготовчі засідання, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що підготовчі засідання у справі призначались на 14.02.2022, 28.04.2022 та 10.05.2022 року. При цьому, 14.02.2022 року підготовче засідання не було проведене, оскільки суддя, що розглядала справу, перебувала на лікарняному (том 2, а.с.50); 28.04.2022 року підготовче засідання не було проведене у зв`язку із неявкою учасників процесу до суду (том 2, а.с.94), при цьому відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про дане підготовче засідання, що підтверджується його підписом у розписці (том 2, а.с.51). У підготовче засідання 10.05.2022 року сторони також не з`явились (том 2, а.с.98), при цьому суд визнав за можливе провести засідання та розглянути заяву позивача про залишення її позову без розгляду, що відповідає вимогам діючого процесуального закону.
Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд 10.05.2022 року заяви позивача без повідомлення учасників справи про судове засідання, колегія суддів вважає, що такі порушення судом норм процесуального права не порушують прав відповідача, оскільки залишення позовної заяви без розгляду не створило негативних наслідків для нього.
Посилання апелянта на те, що розгляд заяви позивача про залишення без розгляду її позову за відсутності у судовому засіданні відповідача є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали згідно вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України, колегією суддів відхиляються, оскільки підстави для скасування оскаржуваної ухвали передбачені не положеннями ст. 376 ЦПК, а положеннями ст. 379 ЦПК України, яка встановлює підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, слід зазначити, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Суд першої інстанції, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про залишення без розгляду її позовної заяви, ухвалив правильне рішення з процесуальної точки зору, тому посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, зокрема, невирішення судом питання прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 та розгляд справи за його відсутності, не являються підставою для скасування ухвали, оскільки не призвели до постановлення судом помилкової ухвали.
Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про те, що суд мав залишити без розгляду позовну заяву, натомість залишив без розгляду справу, що є підставою для скасування ухвали. Так, проаналізувавши зміст мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної ухвали суду у їх взаємозв`язку, чітко вбачається, що суд першої інстанції на стадії підготовчого провадження розглянув заяву позивача ОСОБА_2 про залишення без розгляду її позовної заяви та задовольнив цю заяву за правилами ст. 200 ЦПК України, яка передбачає можливість залишення судом за результатами підготовчого засідання саме позовної заяви. На думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково зазначив у резолютивній частині ухвали про залишення без розгляду справи, а не позовної заяви, що по своїй суті є опискою, яка може бути виправлена за правилами ст. 269 ЦПК України. При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення з одних лише формальних міркувань (принцип правового пуризму).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції таневірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства.    
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2022 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.  
 
      Головуючий:
 
      Судді: