ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1379/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7073/13-ц Категорія: 302070000 	Пироженко (С.А.) С. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       27 жовтня 2022 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

	Новікова О.М.,	
  	Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дрогомана Олега Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2022 року (повний текст судового рішення виготовлено 26 серпня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Черкаська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою, –

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачок про встановлення порядку користування земельної ділянкою, зазначаючи про те, що в позасудовому порядку вирішити цей спір не вдається.
Позов обґрунтовано тим, що позивачка на підставі договору дарування від 06.11.2002 ( ОСОБА_4 – дарувальник, ОСОБА_1 – обдарований) є власницею 21/50 (42%) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками будинку цього ж будинку були ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . 
Для спільного обслуговування домоволодіння АДРЕСА_1 виділено 1 071 кв.м. для постійного користування та 23 м. кв. - для тимчасового користування (рішення № 536 від 11.04.1953 р.). 
На момент виникнення первинних часток у праві власності на домоволодіння дарувальнику ОСОБА_4 належало 3/4 частини житлового будинку та земельна ділянка, яка відповідала розміру частини будинку, належного їй на праві власності, а ОСОБА_5 належала 1/4 частина житлового будинку та земельна ділянка, яка відповідала розміру частини будинку належного їй на праві власності. Згодом, відповідачами належну їм частину будинку було переобладнано шляхом її збільшення, таким чином збільшилася і їхня частка у спільному домоволодінні. 
Позивачка вважає, що розмір земельної ділянки, якою вона користується, повинен відповідати розміру первинної частки будинку належного дарувальнику ОСОБА_4 , що складало 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 . Отже, позивачці має бути виділена для обслуговування будинку частка земельної ділянки в розмірі 75%. 
Посилаючись на такі доводи, просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй в користування земельну ділянку відповідно до первинних часток на момент їх виникнення у частині домоволодіння розміром 820,5 кв.м.
У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки домоволодіння та встановлення порядку користування земельної ділянки. Зазначала, що у 1990 році отримала в дар від ОСОБА_5 3/20 (15/100) частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , співвласниками є ОСОБА_5 43/100 частки та ОСОБА_1 42/100 частки. Просила виділити їй в натурі та визнати за нею право власності на 15/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: кімнату літ. 1-2, площею 14 кв. м та встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши їй 15 % від загальної площі земельної ділянки для обслуговування належної частки будинку.
ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток у домоволодінні. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідачі є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 . Її частка у домоволодінні становить 43/100, тобто 43 % відповідно до свідоцтва на право приватної власності на житло від 14 листопада 1986 року, частка ОСОБА_1 становить 42/100, тобто 42 %, частка ОСОБА_2 становить 15/100, тобто 15 %. Земельна ділянка виділена для постійного користування становить 1071 кв. м та для тимчасового користування становить 23 кв. м. До цього часу між співвласниками не було укладено угод щодо порядку користування земельною ділянкою. Просила встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток кожного із співвласників у домоволодінні.
Справа перебувала на розгляді в судах трьох інстанції.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 2 липня 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 4 судової будівельно-технічної експертизи № 19-БТ від 30 квітня 2013 року, виділено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 796, 5 кв. м (на план-схемі зображено зеленим кольором), ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 265, 5 кв. м (на план-схемі зображено червоним кольором). Для забезпечення доступу ОСОБА_1 для обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку "А-І" та співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до власної земельної ділянки виділено ділянку спільного користування площею 8,0 кв. м (на план-схемі зображено жовтим кольором).
У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задоволено частково.
У частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділення в натурі частини домоволодіння рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 2 липня 2014 року залишено без змін.
В іншій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 2 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Таким чином, позовні вимоги трьох позовів про встановлення порядку користування земельною ділянкою направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020 року ОСОБА_5 замінено на її правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_3 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2022 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 3 судової земельно-технічної експертизи № 926/19-223 від 22.11.2019 року, виконаної експертом Черкаського відділення КНДІСЕ МЮ України Шишкіними О.В., який є невід`ємною частиною рішення суду, виділивши ОСОБА_1 (частка 21/50) земельні ділянки загальною площею 448,5 кв.м. (в тому числі земельна ділянка спільного користування (на план-схемі зображено бордовим кольором). Виділено ОСОБА_3 (частка 43/100) та ОСОБА_2 (частка 3/200) земельну ділянку площею 619.3 кв.м. (в тому числі земельна ділянка спільного користування (на план-схемі зображена зеленим кольором). Для можливості проходу, проїзду на транспортному засобі до частин своєї земельної ділянки виділено земельну ділянку спільного користування загальною площею 60.0 кв.м. (на план-схемі позначена синім кольором). 
Таким чином, суд вирішив спір відповідно до часток, які відповідають частці відповідачів у праві власності на домоволодіння. Цей варіант експертизи, на думку суду, є найбільш доречним, оскільки в ньому, окрім ідеальних часток співвласників, також враховано виділення земельної ділянки спільного користування для можливості проходу, проїзду на транспортному засобі до частин своїх земельних ділянок.
З вказаним рішенням не погодилась позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку через свого представника – адвоката Дрогомана О.О.
Апелянтка вважає рішення таким, що ухвалено за неповного з`ясування обставин справи, суд не врахував сталу судову практику, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення просить скасувати.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що серед багатьох судових експертиз, які проводились в межах розгляду цієї справи, лише одна експертиза проведена із усіма необхідними вихідними даними для встановлення порядку користування земельною ділянкою, а саме: експертний висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1/16 від 21.07.2017.
Посилається на положення ч. 2 та ч. 4 ст. 120 ЗК України, відповідно до яких в разі набуття права власності на домоволодіння до набувача переходить право користування земельною ділянкою в тому самому обсязі, що були у попереднього землекористувача. Право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності будинку. Тому, апелянт стверджує, що частка земельної ділянки, якою вона користується, повинен відповідати розміру частки будинку, що належав попередньому власнику ОСОБА_4 , тобто в розмірі 75% (820,5 кв.м), що встановлено законом та у висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1/16 від 21.07.2017.
Суд неправомірно взяв за основу лише висновок додаткової експертизи, яку скаржник вважає виконаною з порушенням ухвали про її призначення, оскільки виконаний без врахування основної експертизи. Встановлюючи порядок користування по варіанту №3 експертизи №926/19-23, суд залишив поза увагою, що цей варіант порушує право власності позивачки на сарай літ. В.
Також суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.
На підставі таких доводів, скаржниця просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю і встановити порядок користування земельною ділянкою по варіанту №1 згідно з висновком комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1/16 від 21.07.2017. Також просить стягнути судові витрати.
12 жовтня 2022 року на апеляційну скаргу надійшов відзив від представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 – адвоката Весеньова Є.В.
У відзиві зазначено, що варіант №1 висновку експертизи №1/16 від 21.07.2017 не відповідає закону, оскільки в такому разі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 буде позбавлена права проїзду по земельній ділянці до своєї частини будинку.
Представник апелянта в суді першої інстанції не заперечувала проти знесення або реконструкції сараю літ В. для влаштування проїзду ОСОБА_3 . Варіант користування земельною ділянку зі знесенням сараю літ. В було запропоновано саме апелянтом та її представником.
На спростування твердження апелянта про недопустимість доказу, а саме висновку експертизи №926/19-23 від 22.11.2019, у відзиві зазначено те, що дана експертиза призначалась саме за клопотанням апелянта, ухвала про призначення цієї експертизи не оскаржувалась в апеляційному порядку, в суді першої інстанції апелянт не зазначав про недопустимість цього доказу, а лише зазначає про це в апеляційній скарзі на рішення суду. Таким чином, адвокат Весеньов Є.В. вказує на суперечливу процесуальну поведінку сторони позивача за первісним позовом. 
Стосовно розподілу судових витрат адвокат Весеньов Є.В., діючи в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зазначає, що суд першої інстанції визначив порядок користування земельною ділянкою фактично за варіантом, який було заявлено в зустрічному позові ОСОБА_3 . Тому на думку представника, підстав для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 відсутні.
Вважаючи рішення законним та справедливим, представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 – адвокат Весеньов Є.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.        
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 1940 року (т. 1 а.с. 176-177).
Рішенням Черкаського міськвиконкому № 536 від 11 квітня 1953 року для спільного обслуговування указаного домоволодіння було виділено земельну ділянку площею 1 071 кв. м у постійне користування та 23 кв. м у тимчасове (т. 1 а.с. 46, 51).
04.08.1956 було укладено два договори дарування.
На підставі договору дарування №1-3172 від 04.08.1956 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подарували 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1  ОСОБА_8  та   ОСОБА_9  (т. 1 а.с. 90).
На підставі договору дарування №1-3169 від 04.08.1956  ОСОБА_6 та  ОСОБА_7  подарували іншу 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1  ОСОБА_4  (т. 1 а.с. 91).
Згодом ОСОБА_8 належну їй 1/4 частину подарувала ОСОБА_4 на підставі договору дарування №1-4233 від 07.07.1964 (т. 1 а.с. 171-172).
Частка в домоволодінні ОСОБА_4 стала 3/4.
Тоді як частка в домоволодінні ОСОБА_10 з 1956 року залишалась 1/4.
Рішенням Соснівського райвиконкому № 433 від 04 липня 1983 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11 було надано дозвіл на добудову до житлового будинку коридору, кухні та жилої кімнати загальним розміром 4,0 х 9,5 м, облицювання будинку цеглою із заміною покрівлі замість приміщення літ. 1-1.
Рішенням Соснівського райвиконкому № 738 від 28 грудня 1983 року ОСОБА_4 дозволено добудову веранди та кухні загальним розміром 4,5 х 4,5 м, у зв`язку з розподілом будинку. На зміну рішення Соснівського райвиконкому № 433 від 4 липня 1983 року на підставі рішення Соснівського райвиконкому № 224 від 20 квітня 1984 року ОСОБА_11 дозволено замість приміщення літ. 1-1 добудову коридору, кухні та двох житлових кімнат загальним розміром 4х11.
Після перебудови за взаємною згодою співвласників здійснено перерахунок часток у домоволодінні АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Черкаської міської ради народних депутатів № 460 від 25 вересня 1986 року (т. 1 а.с. 97) частка Клешні ( ОСОБА_5 ) у праві власності на будинок становила 29/50, ОСОБА_4 21/50, про що 14 листопада 1986 року житлово-експлуатаційним відділом виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів видано свідоцтва про право власності указаних осіб на будинок у частках 29/50 ОСОБА_10 та 21/50 ОСОБА_4 .
Відповідно до договору від 06 липня 1990 року ОСОБА_5 подарувала 3/20 частки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 29-30).
За договором дарування від 06 листопада 2002 року ОСОБА_4 подарувала належну їй 21/50 частку ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 7).
Таким чином, станом на момент звернення з позовом ОСОБА_1 володіла 21/50 частиною у спільному домоволодінні, частка ОСОБА_11 (правонаступник якої ОСОБА_3 ) у праві власності на будинок становила 43/100, а частка ОСОБА_2 – 3/20.
Між співвласниками триває спір з приводу розміру частки земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні.
Встановлено, що земельна ділянка для спільного обслуговування указаного домоволодіння була виділена Рішенням Черкаського міськвиконкому № 536 від 11 квітня 1953 року у спільне користування співвласників. І від цього часу, незважаючи на зміну співвласників, здійснення перебудови, перерахунку часток у праві спільної часткової власності, співвласники не порушували питання про зміну порядку користування землею відповідно до нових часток.
Отже, земельна ділянка з 1953 року залишалась у спільному користуванні співвласників домоволодіння. 
Вирішуючи питання, в якій частці (21/50 чи 3/4) право користування землею перейшло від ОСОБА_4 до обдаровуваній ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із такого.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у редакції, чинній станом на момент прийняття ОСОБА_1 у дар 21/50 часток будинку, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.
При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
За ст. 90 ЗК УРСР 1970 року, що діяла на момент перерахунку часток у домоволодінні між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить у користування всіх співвласників будівлі. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених ст. 88 цього Кодексу.
Особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою.
Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому ст. 167 цього Кодексу (ст. 91 ЗК УРСР 1970 року).
У даній справі встановлено, що з 1953 року (року відведення земельної ділянки для спільного обслуговування указаного домоволодіння) між співвласниками угода про порядок користування спільною земельною ділянкою не укладалась, порядок користування земельною ділянкою кожним із співвласників впродовж усього строку до моменту звернення з позовом не установлювався.
З огляду на викладене, суд вважає, що порядок користування земельною ділянкою слід визначати, виходячи з чинних часток позивачів у спільному домоволодінні, встановлених після перерахунку часток у домоволодінні  АДРЕСА_1 відповідно до рішення Черкаської міської ради народних депутатів № 460 від 25 вересня 1986 року. А саме: частка у спільному домоволодінні ОСОБА_1 – 21/50, ОСОБА_11 (правонаступник якої ОСОБА_3 ) – 43/100, а ОСОБА_2 – 3/20.
І саме з таких пропорцій слід визначати порядок користування земельною ділянкою.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли в даному випадку, та обрав варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка відображена у варіанті № 3 висновку експерта (доопрацьованого) за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи № 926/19-23 від 30 березня 2021 року графічний додаток № 4 до вказаного висновку).
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.
У справі було проведено декілька судових будівельно-технічних та земельно-технічних експертиз щодо варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням ідеальних часток співвласників та фактичного користування.
У справі, що розглядається, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2014 року було проведено експертизу, за висновками якої від 28 лютого 2014 року № 1/СЕ експертом запропоновано 3 варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників: ОСОБА_1 21/50, ОСОБА_2 3/20, Герасимова 43/100 (а. с. 129-132).
Варіанти, запропоновані експертом, передбачали залишення певної площі земельної ділянки в спільному користуванні.
Однак,  ОСОБА_12  не погодилась із залишенням певної частини земельної ділянки у спільному користуванні та 05.05.2014 (т.1 а.с. 188) звернулась до суду з проханням не виділяти частину земельної ділянки під спільне подвір`я, оскільки співвласники не можуть спільно користуватись з повагою один до одного та на принципах добросусідства. Просила  суд взяти за основу рішення висновок експерта ОСОБА_13  під час проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2013 (т. 1 а.с. 141-160), яка була виконана в межах розгляду іншої цивільної справи №2-352/12.
16.06.2015 представник ОСОБА_1 – адвокат Дрогоман О.О. звернувся до суду з заявою про призначення судово будівельно - технічної експертизи, яка задоволена ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року.
На виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року надійшов висновок експерта №1/16 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 21.04.2017 (т.2 а.с. 135-180), який містить три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою.
Однак, у висновку експерта №1/16 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 21.04.2017 не передбачалась можливість повноцінного заїзду до своїх ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_2 
30.07.2018 адвокат Дрогоман О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду клопотання до суду про призначення додаткової експертизи, на вирішення якої пропонував, зокрема, поставити питання про можливість варіантів порядку користування земельною ділянкою з урахуванням можливості проходу заїзду співвласників з можливим знесенням або реконструкцією сараю літ. В.
Тобто можливість знесення або реконструкції сараю літ. В запропонувала сторона позивачки за первісним позовом. 
На виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2019 виготовлено висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №929/19-23 від 22.11.2019 (т. 3 а.с. 135-147), а також доопрацьований висновок експерта від 30.03.2021 (т.4 а.с. 2-14). 
У доопрацьованому висновку експерта від 30.03.2021 встановлено, що площа земельної ділянки АДРЕСА_1 становить 1067,80 кв. м.
Відповідно ідеальні частки співвласників становлять:
-448,5 кв. м – 21/50 частки ( ОСОБА_1 );
-459,1 кв. м – 43/100 частки ( ОСОБА_5 );
-160,2 кв. м – 3/20 частки ( ОСОБА_2 ).
Відповідно до часток у будинковолодінні частки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 необхідно об`єднати. Крім того, позовна вимога ОСОБА_2 про виділ в натурі її частки у домоволодінні була залишена без задоволення, оскільки провести виділ є технічно неможливо, що було встановлено висновком експерта.
Відтак, при встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою доречним є врахування часток ОСОБА_2 та ОСОБА_5 разом.
Суд першої інстанції взяв за основу при прийнятті рішення варіант № 3 висновку експерта (доопрацьованого) за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи № 926/19-23 від 30 березня 2021 року графічний додаток № 4 до вказаного висновку.
Колегія суддів вважає таке рішення вірним, оскільки саме варіант №3 висновку експерта передбачає найменшу із трьох варіантів площу земельної ділянки у спільному користуванні.
Водночас, за даним варіантом є можливість проходу/проїзду до кожної із часток співвласників.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок експерта (доопрацьованого) за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи № 926/19-23 від 30 березня 2021 року є неналежним доказом колегія суддів відхиляє.
Основний довід апеляційної скарги зводиться до того, що ОСОБА_1 має бути виділена у користування в розмірі 75% (820,5 кв.м), що встановлено законом та у висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1/16 від 21.07.2017.
Апеляційний суд у мотивувальній частині цієї постанови дійшов висновку, що у даній справі не встановлено, що з 1953 року (року відведення земельної ділянки для спільного обслуговування указаного домоволодіння) між співвласниками була укладена угода про порядок користування спільною земельною ділянкою, за якою ОСОБА_1 могла б набути 3/4 права користування спільною ділянкою. А отже, будь-які посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 має бути виділено 820,5 кв.м у користування, судова колегія відхиляє.
Що стосується доводів про те, що обраний судом першої інстанції варіант встановлення порядку користування порушує право власності  ОСОБА_1  на сарай літ. В., то апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що саме позивачкою ОСОБА_1  і було запропоновано поставити на вирішення експерта питання про визначення варіантів порядку користування земельною ділянкою з урахуванням можливості проходу заїзду співвласників з можливим знесенням або реконструкцією сараю літ. В.
А тому, суд не вбачає, що порушується право власності ОСОБА_1 на сарай літ. В., яка сама запропонувала його знести.
Водночас, зважаючи на тривалість спору (з 2013 року) вирішення спору способом, який ідеально влаштовував би усіх учасників спору, не є можливим.
Відтак, суд першої інстанції правильно вирішив спір, обравши варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, який найбільше враховує інтереси усіх сторін.
З огляду на викладене, апеляційна скарга по суті спору не підлягає задоволенню. 
Однак суд першої інстанції не здійснив розподіл судових витрат, тому рішення суду підлягає зміні з доповненням резолютивної частини з урахуванням судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Фактично, позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_5 задоволено повністю.
За звернення з позовом ОСОБА_1 сплатила 114,70 грн. судового збору (а.с. 1, т. 1)
ОСОБА_2  сплатила за звернення з зустрічним позовом 229,40 грн. судового збору (а.с. 24 т. 1), за звернення з апеляційною скаргою – 121,80 грн. (а.с. 207 т. 1), за звернення з касаційною скаргою – 121,80 грн. (а.с. 2 т. 2) та 48,72 грн. (а.с. 27 т. 2), всього 521,72 грн.
ОСОБА_5  сплатила за звернення з зустрічним позовом 229,40 грн. судового збору (а.с. 40 т. 1), за звернення з касаційною скаргою 121,80 грн. (а.с. 1 т. 2) та 48,72 грн. (а.с. 26 т. 2), всього 399,92 грн.
Тому, половину судових витрат ОСОБА_1 слід стягнути з відповідачів (по 28,67 грн.).
Половину судових витрат ОСОБА_2 слід стягнути з відповідачів за зустрічним позовом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (по 130,43 грн.).
Понесені ОСОБА_5 судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю (по 199,96 грн.).
Таким чином, шляхом взаємозарахування вказаних сум з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 101,76 грн. судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_5 – 171,29 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_5 підлягає до стягнення 69,53 грн.
Водночас оплату експертиз у справі було покладено на ОСОБА_1 , спір вирішено відповідно до позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_5 , а тому у відшкодуванні витрат ОСОБА_1 на проведення експертиз слід відмовити. 
Оскільки апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Дрогомана Олега Олександровича не підлягає до задоволення по суті, задовольняється частково виключно через доповнення рішення суду розподілом судових витрат, тому витрати понесені апелянтом залишаються за особою, яка їх сплатила.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дрогомана Олега Олександровича задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2022 року змінити, доповнивши його резолютивну частину вказівкою про розподіл судових витрат такого змісту:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 101,76 грн. судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 171,29 грн. судових витрат.
Стягнути ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_3  69,53 грн. судових витрат.»
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року.

Судді