ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 жовтня 2022 року 	м.Суми	

Справа №585/3294/21 
Номер провадження 22-ц/816/717/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.

у присутності :
позивача – ОСОБА_1 , 
представника заявника апеляційної скарги – ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2021 року у складі судді Євлах О.О., ухвалене в м. Ромни Сумської області, повний текст якого виготовлено 09 грудня 2021 року, 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Роменської спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 2 ім.акад. А.Ф. Йоффе Роменської міської ради Сумської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 01 вересня 2020 року вона працює на посаді вчителя англійської мови в Роменській спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 ім.акад. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області. У жовтні 2021 року після прийняття постанови Кабінету Міністрів України щодо обов`язкової вакцинації освітян, її неодноразово просили на роботі надати відомості щодо вакцинації від респіраторної хвороби СОVID-19. 03 листопада 2021 року від відповідача вона отримала повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 № 01-29/131, де вказувалося, що до 08 листопада 2021 року вона повинна надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти СОVID-19, чи якийсь інший документ, який забороняє їй вакцинуватися, а у разі ненадання такого документу, її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. 05 листопада 2021 року їй було вручено Наказ відповідача № 114-К «Про відсторонення від роботи працівників школи» від 05 листопада 2021 року, яким її відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення від СОVID-19 без збереження заробітної плати. 
Вважає своє відсторонення незаконним і її незгода з даним наказом ґрунтується на нормах чинного законодавства України та нормах міжнародного права. Також зазначає, що не зрозуміло звідки відповідач володіє інформацією стосовно відсутності у неї вакцинації від СОVID-19, якщо вона жодних письмових заяв чи повідомлень не надавала, а ця інформація є таємною. На переконання позивача, відмова надавати відомості про наявність щеплення від СОVID-19 та відсутність вакцинації від СОVID-19 не може бути підставою відсторонення її від роботи. Незважаючи на широке поширення згаданої хвороби, показників епідемії на території України або в окремих регіонах не досягнуто і офіційного рішення влади про визнання СОVID-19 епідемією не було. Про це свідчать і численні відповіді МОЗ України на звернення громадян. Визнання ВООЗ Коронавірус пандемією не передбачає автоматичне визнання такого епідемією в Україні. Також зазначала, що виключно Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлюється перелік обов`язкових профілактичних щеплень. Цим законом щеплення від СОVID-19 не встановлене, як обов`язкове, і тому відповідно не включене до календаря щеплень. А тому наказ Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» суперечить чинному Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію СОVID-19 в Україні у 2021-2022 роках, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24 грудня 2020 року № 3018 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 09 лютого 2021 року № 213), встановлено, що вакцинація від коронавірусної хвороби СОVID-19 в Україні буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Жодним законом не встановлено порядку відсторонення працівників від роботи через відсутність у них відомостей про щеплення від СОVID-19. 
Посилаючись на те, що відсторонення її від роботи через відсутність вакцинації є незаконним, просила визнати наказ № 114-К від 05 листопада 2021 року незаконним та скасувати його, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від від 06 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано Наказ № 114-К «Про відсторонення від роботи працівників школи» від 05.11.2021 року в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 , вчителя англійської мови. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Роменський ліцей № 2 ім.ак. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області (відповідно до рішення 25 сесії 8 скликання Роменської міської ради Сумської області від 23 грудня 2021 року змінено назву Роменської спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 2 ім.ак. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області на Роменський ліцей № 2 ім.ак. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 02 червня 2022 року апеляційну скаргу Роменського ліцею № 2 ім.ак. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області залишено без задоволення, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2021 року залишено без зміни. 
У серпні 2022 року, після закінчення апеляційного розгляду справи, особою, яка не брала участі у справі - Кабінетом Міністрів України подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що вказаним рішення суду першої інстанції зачіпаються права та інтереси вищого органу виконавчої влади, яке було ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить змінити рішення в мотивувальній його частині. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції фактично вийшов за межі заявлених позовний вимог, адже предметом спору є акт індивідуальної дії – наказ відповідача від 05 листопада 201 року, тоді як в оскаржувану рішенні міститься виключно аналіз відповідності Конституції України та законам України нормативно-правових актів Уряду та Міністерства охорони здоров`я України. Зазначає, що значна частина рішення містить власні суб`єктивні висновки головуючого судді стосовно процедури введення карантинних обмежень на території України, нібито невідповідності дій вищого органу державної влади вимогам Конституції України. 
Звертає увагу на те, що норми чинного ЦПК України не наділяють місцевий суд цивільної юрисдикції повноваженнями щодо надання оцінки нормативно-правовим актам КМУ, міністерств та інших суб`єктів владних повноважень. 
Зазначає, що судом першої інстанції не було застосовано позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 01 квітня 2020 року у справі №761/12073/18, від 10 березня 2021 року у справі №331/5291/19 та актуальні висновки Європейського суду з прав людини. Крім того, вказує на те, що жодна із постанов Уряду про встановлення на території України карантину, у відповідності до вимог чинного законодавства нечинною чи протиправною не визнана. 
ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що заявником не наведено жодного не спростованого та прямого доказу на підтвердження факту будь-якого впливу рішення суду першої інстанції на права, свободи, інтереси чи обов`язки Уряду, а також на підтвердження настання на негативних наслідків, пов`язаних з ухвалення оскаржуваного рішення, для держави, її органів та суспільства в цілому, просить закрити апеляційне провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта – ОСОБА_2 , заперечення проти апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року працює вчителем англійської мови в Роменській спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 ім.акад. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області, яка відповідно до рішення 25 сесії 8 скликання Роменської міської ради Сумської області від 23 грудня 2021 року перейменована на Роменський ліцей № 2 ім.ак. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області (а.с. 18, 120).
Відповідно до повідомлення № 01-29/131 від 03 листопада 2021 року за підписом директора школи, ОСОБА_1 повідомлено, що їй необхідно надати до 08 листопада 2021 року один із таких документів: документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, або міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; або негативний результат тестування методом полімерної ланцюгової реакції; або довідку про одужання від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного електронного вебпорталу електронних послуг; або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. В повідомленні також зазначено, що без надання одного із цих документів до 08 листопада 2021року керівництво, керуючись ст. 46 КЗпП та ст. 12 Закону України «Про захист від інфекційних хвороб», має право відсторонити її від роботи без збереження заробітної плати та без врахування часу відсторонення до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності (а.с. 12).
Відповідно до наказу № 114- К від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи працівників школи», ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення від СОVID-19 без збереження заробітної плати. Підстава: повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення СОVID-19 ОСОБА_1 від 03 листопада 2021 року (а.с. 11).
Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову мотивоване тим, що наказ № 114-К від 05 листопада 2021 року про відсторонення позивачки від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності вакцинації від COVID-19 суперечить статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 8 (право на приватне життя) та ст.1 Протоколу № 1, оскільки обмеження її прав є не пропорційним поставленій меті за наявності можливості досягти поставлену мету (запобігання зараженню вірусом всіх учасників освітнього процесу) менш інтрузивними за характером заходами. Суд вважав, що спірний наказ суперечить Закону України «Про захист від інфекційних хвороб», оскільки вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень, крім того, він прийнятий до набрання чинності змінами до Постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року та Наказу МОЗ № 2153 від 04 жовтня 2021 року.
Залишаючи без змін рішення суду, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відстороняючи працівника від роботи, роботодавець повинен був діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому наказ № 114-К «Про відсторонення від роботи працівників школи» від 05.11.2021 року порушує права позивача та є передчасним, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач застосував заходи, передбачені пунктом 41. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, який набрав чинності лише 08 листопада 2021 року. Крім того, 05.11.2021 року ще не набрав чинності Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 підлягають вчителі.
За змістом статті 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що її право на працю порушується наказом 114-К від 05 листопада 2021 року Роменської спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 2 ім.ак. А.Ф.Йоффе Роменської міської ради Сумської області. 
Проте, судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, в тому числі надано оцінку постанові КМУ від 09 грудня 2020 року №1236, зазначивши в мотивувальній частині цього рішення, що покладення постановою КМУ на відповідача обов`язку відстороняти від роботи без збереження заробітної плати педагога, який не має протипоказань до вакцинації, але не вакцинований від COVID-19, тоді як інша категорія осіб не має вакцинації від COVID-19, але має протипоказання, на думку суду має ознаки дискримінації. 
Відповідно до ч. 6 ст. 10 ЦПК України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. 
У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.
За змістом 1 статті 27 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Розгляд справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України здійснюється за правилами статті 264 КАС України. 
З вказаних норм слідує, що надання оцінки законності нормативно-правовим актам КМУ відноситься до компетенції Окружного адміністративного суду міста Києва. 
Станом на дату ухвалення оскарженого судового рішення, постанова КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SAPS- CoV-2» ( з відповідними змінами), в установленому законом порядку, протиправною чи нечинною не визнавалася. 
Таким чином, враховуючи те, що позивач не доводила свої вимоги про скасування наказу відповідача про відсторонення її від роботи, наявністю в постанові КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 ознак дискримінації, а тому, колегія суддів дійшла до висновку, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду належить змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновки про наявність в постанові КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 ознак дискримінації прав позивача. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 370, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України задовольнити. 
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2021 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновки про наявність в постанові Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SAPS- CoV-2» ( з відповідними змінами) ознак дискримінації. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 4 жовтня 2022 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко