ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6591/22 Справа № 210/6985/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 210/6985/21 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Гладиш К.І.,
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року, яке ухвалено суддею Сільченко В.Є. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, 
УСТАНОВИВ:
В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 19 березня 2021 року вона стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2021 року не було передбачено перехід зобов`язань за спожиті житлово-комунальні послуги від продавця до покупця квартири.
З сайту Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «НОВАКОМ» позивач дізналась про наявність заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 в КПТМ «Криворіжтепломережа».
Відповідно до інформації з Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «НОВА-КОМ», у власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 існує заборгованість перед відповідачем КПТМ «Криворіжтепломережа».
Натомість, позивач, як власник квартири вчасно сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги та вважає, що не має заборгованості перед надавачем послуг, та існуюча інформація з Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «НОВА-КОМ» про заборгованість, створює незручності для позивача.
Таким чином, у особовому рахунку квартири, що належить позивачу відображена заборгованість попередніх власників, яка не належить позивачу.
На підставі наведеного вище позивач просила суд зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власниці квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири за період до 19 березня 2021 року, стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року позов задоволено.
Зобов`язано Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власниці квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири за період до 19 березня 2021 року.
Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати на користь держави в розмірі 908 грн.
Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач КПТМ «Криворіжтепломережа» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог позивача посилаючись на передчасність пред`явлення позивачем позову, оскільки позивачу не було відмовлено у виключенні з обліку заборгованості заборгованість попередніх власників квартири, а було запропоновано надати копію договору купівлі-продажу, в якому сторони мали домовитись про обов`язок сплати заборгованості за комунальні послуги.
Апелянт зауважує на тому, що, судом першої інстанції не враховано, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Виключення з активів підприємства, списання безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства, що проігноровано судом першої інстанції. Крім того апелянтом зазначено, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. 
Крім того, апелянт посилається на необґрунтованість та не співмірність стягнутих судом першої інстанції з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника КПТМ «Криворіжтепломережа» - Демченка А.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 19 березня 2021 року позивач стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.03.2021 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме за № 279, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2021 за № 249069532.
Вище зазначеним Договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2021 року не передбачено перехід зобов`язань за спожиті житлово-комунальні послуги від продавця до покупця квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2021 року за № 279, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М. 
З сайту Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «НОВАКОМ» вбачається наявність заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 в КПТМ «Криворіжтепломережа», що підтверджується інформацією про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста станом на 01 вересня 2021 року роздрукованою з сайту ТОВ НОВА-КОМ 28 вересня 2021 року.
Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, позивач посилалась на те, що у період нарахування відповідачем заборгованості за надані послуги, станом на 19 березня 2021 року, вона фактично не була споживачем таких послуг, оскільки не була власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач не є правонаступником попереднього власника квартири і тому вважає, що у неї відсутній обов`язок сплачувати нараховані суми боргу за послуги, що були надані до виникнення у позивача права власності на зазначену вище квартиру й тому вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити з її особистого рахунку чужу заборгованість.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не зазначено в свідоцтві про право власності. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги"» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна.
Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не обговорено в договорі купівлі-продажу, який повністю узгоджується із сталою практикою Верховного Суду та подібні висновки висловлені, зокрема, в Постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, провадження № 61-3604св20, Постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18, провадження № 61-20547св19, Постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, провадження № 61-26058св21. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення, оскільки відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва від 23.10.2013 року № 170 «Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів-споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України, особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення.
Згідно з ст.8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з наступними змінами та доповненнями, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.
Особовий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа».
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що зобов`язання відповідача щодо здійснення виключення заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, з огляду на наступне.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, що визначено в статтях 8, 9 Конституції України, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.
Подібні висновки викладені Верховним Судом України у Постанові  від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та Постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18.
За таких обставин суд першої інстанції, визначившись у достатній мірі із характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню до них, встановив що були права та інтереси позивача, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом зобов`язання відповідачів виключити з суми заборгованості за комунальні послуги заборгованість попередніх власників, та дійшов висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного цивільного права.
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача про те, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості, оскільки новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. А оскільки особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа».
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про передчасність пред`явлення позивачем позову, оскільки позивачу не було відмовлено у виключенні з обліку заборгованості заборгованість попередніх власників квартири, а було запропоновано надати копію договору купівлі-продажу, в якому сторони мали домовитись про обов`язок сплати заборгованості за комунальні послуги, оскільки позивач, відповідно до ст. 15 ЦПК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , та має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору щодо виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків в цій частині.
Разом з тим, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмрі 11 000 грн., з наступних підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 07 травня 2021 року, та попередній (орієнтовний) розрахунок від 02.12.2021 року.
З наданого договору про надання адвокатських послуг вбачаться, що розмір погодинної ставки за одну годину адвоката становить 1 000 грн.
Усього витраченого годин 6 години.
Однак, вищезазначені документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Так, з опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися відповідачу адвокатом та полягають у тому, що адвокат здійснив правовий аналіз документів матеріалів справи, складання позовної заяви та адвокатського запиту.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням заперечення відповідача щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити їх розмір та вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задовольнити частково. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року змінити в частині розміру витрат на правничу допомогу, стягнутих з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 11 000 грн. до 5 000 (п`ять тисяч) грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року. 

Головуючий:        
                                       
Судді: