ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2022 р.                     Справа№ 910/17401/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Іоннікової І.А. 
 
Секретар судового засідання: Луцюк А.В.  За участю представників учасників процесу:  від ТОВ «Лайк Сіті»: Горобець Д.Г., адвокат від АТ КБ «Приватбанк»: Монастирський Д.О., адвокат від ТОВ «Юнікс»: не з`явився	
від ТОВ «Інвестгруп»: не з`явився 
від ТОВ «Реал-Стандарт»: не з`явився
від ТОВ «Фаборіс»: не з`явився
від ТОВ  «Церіс»: не з`явився
від НБУ: Пріцак І.Є., самопредстаництво 
Розглянув у відритому судовому засіданні в режимі відеоколнференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті», Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Національного Банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 (судя Лиськов М.О., м. Київ, повний текст складено 24.12.2021)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті»
до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікс»
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп»
третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал-Стандарт»
третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаборіс»
третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Церіс»
третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний Банк України
про зміну договору та визнання правочину недійсним

За результатами розгляду апеляційних скарг, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                  ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
27.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" (далі - позивач /ТОВ "Лайк Сіті") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"  (далі - відповідач/ АТ КБ "Приватбанк"),  за участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікс" (далі - третя особа -1/ТОВ "Юнікс"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп" (далі третя особа -2 /ТОВ "Інвестгруп"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-Стандарт" (далі - третя особа -3/ ТОВ "Реал-Стандарт"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаборіс" (далі  - третя особа -4/"Фаборіс"),  Товариства з обмеженою відповідальністю "Церіс" (далі - третя особа -5/ТОВ "Церіс" ), Національний Банк України (далі - третя особа -5/НБУ) про внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 укладеного між АТ "Приватбанк" та ТОВ "Лайк Сіті".
Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Лиськов М.О.) від 29.10.2021 у справі №     910/17401/21     прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 10.11.2021.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 (суддя Андреїшина І.О.) було відкрито провадження у справі №910/16668/21 за позовом ТОВ "Лайк Сіті" звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ КБ "Приватбанк", треті особи: ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп",  ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс", НБУ про визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017  про одностороннє розірвання з 25.09.2017 кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті" .
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 (суддя Андреїшина І.О.) задоволено клопотання ТОВ "Лайк Сіті" про об`єднання проваджень у справі №   910/17401/21     та у справі № 910/16668/21. Справи     №910/17401/21     та №910/16668/21 об`єднано в одне провадження. Присвоєно об`єднаній справі №910/17401/21. Об`єднану справу     №910/17401/21     передано на розгляд судді Лиськову М.О.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно розірвав укладений з позивачем кредитний договір №4Л16089Г від 20.10.2016, а повідомлення Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017  Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016  не містить підстав для такого розірвання та є недійсним. Крім того, позивач вказував на наявність підстав для внесення змін до договору в частині пролонгації строку повернення кредитних коштів у зв`язку з істотною зміною обставин.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву
Відповідач проти позову заперечував, та просив залишити його без задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказував на відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес позивача, обрання позивачем неналежного способу захисту. Крім того, відповідач стверджує, що подача позовів які розглядаються в межах даної справи є спробою позивача переглянути обставини які вже є встановленими рішенням суду у іншій справі.
Третя особа-6 у своїх письмових поясненнях проти позову заперечувала, та просила в його задоволенні відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень третя особа-6 вказувала на відсутність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину у даній справі в силу наявного у АТ КБ "ПриватБанк" права на розірвання Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 в односторонньому порядку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 позов задоволено частково.
Визнано недійсним односторонній правочин, оформлений письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017  Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті" .
Присуджено до стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Лайк Сіті" 2 270,00 грн судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції про мотивовано тим, що:
- ініційована та контрольована Національним банком України процедура трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ «Приватбанк» була розпочата та проведена на підставі чинних актів Національного банку України, та була завершена укладенням з позивачем Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016, та передачею відповідачем позивачу коштів для реструктуризації заборгованості старих позичальників;
- на момент направлення позивачем повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, Кредитний договір №4Л16089Г від 20.10.2016 був чинним, не визнавався недійсним або припиненим, докази нікчемності вказаного договору також відсутні;
- під час розгляду цієї справи суду надані нові докази (відповідні копії постанов Правління НБУ та листування), які підтверджують реалізацію програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля Банку та видачу кредиту ТОВ «Лайк Сіті» в межах цієї програми, та які не були предметом дослідження в межах справи № 910/18415/19. Зазначені обставини безпосередньо підтверджуються постановами Національного банку України, листами та відповідями службових осіб Національного банку України та Банку за період жовтня-листопада 2016 року;
- виконання позивачем своїх зобов`язань за договорами поруки було здійснено за рахунок коштів отриманих останнім на підставі Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016, про що стверджує позивач, не заперечує відповідач, а матеріали справи не містять доказів зворотного;
- позивачем в повній мірі та належним чином здійснено погашення заборгованості за діючими кредитними договорами, укладеними між відповідачем та старими позичальниками, внаслідок чого зазначені вище кредити є погашеними, а кредитні зобов`язання є виконаними в повному обсязі;
-  вказані обставини свідчать про відсутність заборгованості за старими кредитами, укладеними зі Старими позичальниками перед відповідачем, та про перехід до позивача, як поручителя, який здійснив погашення зобов`язання боржника, всіх прав кредитора за вказаними кредитними зобов`язаннями на підставі п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України;
- станом на дату розгляду даної справи Кредитний договором №4Л16089Г від 20.10.2016, первинні кредити за якими позивачем було здійснено погашення заборгованості за рахунок коштів, отриманих за Кредитним договором № 4Л16089Г від 20.10.2016, а також договори поруки, на підставі яких позивачем здійснювалось вищевказане погашення, є правомірними та дійсними, а матеріали справи не містять доказів зворотного;
- з аналізу повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 вбачається, що відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання з 25.09.2017 кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016; 
- враховуючи те, що відповідачем було визначено дату розірвання кредитного договору 25.09.2017 (тобто через 18 днів після отримання позивачем відповідного повідомлення) слідує висновок, що позивач фактично був позбавлений можливості надати відповідачу відповідь на його повідомлення про розірвання Кредитного договору у відповідності до вимог ст. 188 Господарського кодексу України;
- АТ КБ «Приватбанк» належними та допустимими доказами не доведено обставини порушення позивачем умов Кредитного договору;
- між сторонами не було проведено переговорів щодо юридичної долі Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016, а також у матеріалах справи відсутні докази відхилення відповідачем пропозиції позивача щодо продовження терміну повернення кредиту за Кредитним договором №4Л16089Г від 20.10.2016 до 28.10.2028; 
- вказане  свідчить про передчасність позовної вимоги позивача щодо внесення змін до Кредитного договору шляхом викладення п. А.3. Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту 28.10.2028, у зв`язку з суд першої інстанції дійшов висновку про  відмову у задоволенні позову в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ТОВ «Лайк Сіті» (далі - скаржник-1)  звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21  в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ТОВ «Лайк Сіті» щодо внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 шляхом викладення п. А.3 Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту до 28.10.2019. Та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Лайк Сіті» щодо внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 шляхом викладення п. А.3 Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту до 28.10.2019 задовольнити. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 залишити без змін.
Апеляційна скарга ТОВ «Лайк Сіті»  обґрунтована порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст.ст. - 16, 509, 527,  614, 616, 652 Цивільного кодексу України та порушенням норм процесуального права, яке виражено у неповному з`ясуванні обставин справи.
Скаржник - 1 вважає, що місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про  передчасність позовної вимоги  ТОВ «Лайк Сіті» щодо внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 шляхом викладення п. А.3 Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту до 28.10.2019.
Крім того, місцевий господарський суд залишив поза увагою той факт, що істотною обставиною, яка змінилася, є не передання банком документів та фактичне унеможливлення реалізувати право вимоги позивача до «старих боржників» після погашення їх заборгованості та неможливість звернути стягнення на предмет застави, передані  в забезпечення кредитних договорів. 
Також скаржником -1 було у прохальній частині апеляційної скарги було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21.
Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, НБУ (далі - скаржник-2)  звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21  в частині  визнання  недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017  Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті" .Та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Лайк Сіті" у задоволенні позовної вимоги про частині  визнання  недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017  Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті". В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 залишити без змін.
Апеляційні скарга НБУ обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. - 3, 204, 525, 598, 627, 628, 629, 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України,  та порушенням норм процесуального права, а саме- ст. 236, 238 Господарського процесуального кодексу України; неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Зокрема, узагальненні доводи апеляційної скарги НБУ зводяться до того, що місцевим господарським судом: 
-  поза увагою залишився той факт, що позивач та відповідач, врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили право відповідача на одностороннє розірвання договору;
- не враховано, що матеріали справи не містять доказів спростування презумпції правомірності  письмового повідомлення за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016, що у свою чергу, за твердженнями скаржника - 2, свідчить про відсутність підстав для визнання недійсним одностороннього правочин, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ «Приватбанк»;
- було досліджено обставини справи, які не належать до предмету доказування у даній справі;
- не було враховано той факт, що НБУ  не здійснював погодження та не брав участі в укладенні Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016.
Також скаржником -2 було у прохальній частині апеляційної скарги було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21.
Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» (далі - скаржник-3) звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 в частині  визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017  Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті" .Та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Лайк Сіті" у задоволенні позовної вимоги про частині  визнання  недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017  Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті". В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 залишити без змін.
Апеляційні скарга АТ КБ «Приватбанк» обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 188 Господарського кодексу України та ст.ст. 60, 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та порушенням норм процесуального права, а саме- ст. 2, 13, 35,  42, 46,  74, 76, 77,  80,  119, 210, 238 Господарського процесуального кодексу України; неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Зокрема, узагальненні доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» зводяться до того, що місцевим господарським судом: 
- застосував норму матеріального права (ст. 188 Господарського кодексу України), яка не підлягає застосуванню до відносин щодо одностороннього розірвання договору;
- залишив поза увагою той факт, що одностороння відмова від договору не потребує узгодження так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання;
- необґрунтовано відхилив заявлений відповідачем судді відвід; 
- було досліджено обставини справи, які не належать до предмету доказування у даній справі;
- було позбавлено відповідача на справедливий суд, оскільки йому було продовжено строк на подання відзиву не на 30 днів, як просив АТ КБ «Приватбанк», а на 10 днів;
-  було ухвалено фактично рішення у підготовчому засіданні. 
Також скаржником -3 було у прохальній частині апеляційної скарги було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
09.02.2022 позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційні скарги АТ КБ «Приватбанк» та НБУ. У відзиві на апеляційні скарги позивач просив апеляційні скарги (в оскаржуваній відповідачем та третьою особою 6 частині рішення) залишити без задоволення, а оскаржуване рішення ( в оскаржуваній частині) - без змін.  
Зокрема, щодо апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк»  позивач вказував про те, що:
- в Кредитному договорі №4Л16089Г від 20.10.2016 встановлена умова, що його одностороннє розірвання банком здійснюється виключно із дотриманням положень ст. 188 Господарського кодексу України. Тобто, за твердженнями позивача, стаття 188 Господарського кодексу України встановлює певний порядок розірвання договору, який полягає у надісланні зацікавленою стороною договору пропозиції про розірвання такого договору та розгляд цієї пропозиції іншою стороною, однак  відповідачем не було дотримано положень статті 188 Господарського кодексу України і одразу пред`явлено повідомлення позивачу про одностороннє розірвання Кредитного  договору №4Л16089Г від 20.10.2016. Отже, оскільки оскаржуваний правочин про розірвання Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 оформлений повідомленням, вчинено із порушенням умов Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016, так і з порушенням положень (статті 188 Господарського  кодексу України), то він підлягає визнанню недійсним на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, у зв`язку  із недотриманням вимог, встановлених частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України;
- обставини трансформації кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк» безпосередньо пов`язані із  предметом позову -  визнання недійсним правочину та розірвання Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016, а тому суд місцевий господарський суд правомірно дослідив в порядку п.п. 1, 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України;
-  розглянувши заяву АТ КБ «Приватбанк»  про відвід судді Лиськова М.О., суддя Шкурдова Л.М. правомірно не знайшла підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування не можуть бути в розумінні  процесуального кодексу підставою для відмову судді. Крім того, суддею місцевого господарського суду вказаний відвід було передано на розгляд іншому судді із підстав передбачених частиною 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України;
- ставлячи під сумнів докази надані позивачем на підтвердження власної позиції, відповідач не скористався законодавчо визначеним йому правом на їхнє спростування.
Зокрема, щодо апеляційної скарги НБУ позивач вказував про те, що НБУ відповідно до рішення Правління від 05.10.2016 №323/БТ ініційовано процедуру реструктуризації  (трансформації) кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк» та зобов`язано розробити відповідний план, що у свою чергу свідчить про проведення трансформації (реструктуризації) кредитного портфелю банку цілковито здійснювалося під всебічним активним наглядом т контролем НБУ.  
17.02.2022и відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач  просив апеляційну скаргу (в оскаржуваній позивачем  частині рішення) залишити без задоволення, а оскаржуване рішення ( в оскаржуваній частині) - без змін, посилаючись на те, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем у відповідності до положень ст. 652 Цивільного кодексу України  не доведено підстав для внесення змін до Кредитного договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Лайк Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 до надходження матеріалів справи №910/17401/21 до Північного апеляційного господарського суду.
24.01.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/17401/21.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 25.01.2022 апеляційну скаргу Національного Банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 26.01.2022 апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 передано      для      розгляду      колегії      суддів      у      складі:      головуючий      суддя -      Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 поновлено ТОВ "Лайк Сіті" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21;  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Лайк Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21; справу призначено до розгляду на 17.02.2022; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 на час апеляційного провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022  поновлено НБУ пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21;  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21; об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Лайк Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 та НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 в одне провадження для спільного розгляду у справі №910/17401/21; розгляд справи призначено на 17.02.2022;  зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 на час апеляційного провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 поновлено АТ КБ "Приватбанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21; об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Лайк Сіті", НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 та АТ КБ "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 в одне провадження для спільного розгляду у справі №910/17401/21; розгляд справи призначено на 17.02.2022;  зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 на час апеляційного провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022  відмовлено у задоволенні заяви представника АТ КБ "Приватбанк" про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Сітайло Л.Г., Буравльова С.І., Шапрана В.В. від участі у справі №910/17401/21.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Сітайло Л.Г. у відпустці з 12.03.2022 по 30.06.2022 та у зв`язку з неможливістю розгляду справи №910/17401/21 суддею-доповідачем (головуючим суддею), а також у зв`язку зі зверненням сторін з заявами про призначення справи до розгляду, розпорядженням в.о. керівника аппарату Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2022 №09.1-07/163/22 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/174001/21.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2022 справу №910/17401/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 апеляційні скарги ТОВ «Лайк Сіті», НБУ та АТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 прийняттю до свого провадження колегією суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.; розгляд справи призначено на 31.05.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2022 визнано необґрунтованим заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті» відвід головуючому судді Михальській Ю.Б., суддям Скрипці І.М., Тищенко А.І. від розгляду справи №910/17401/21 та передано справу для вирішення питання про відвід головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І. у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті» про відвід головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І. від розгляду справи №910/17401/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Шаптали Є.Ю. суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті» про відвід головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І. від розгляду справи №910/17401/21 відмовлено.
01.06.2022 матеріали справи були повернуті головуючому судді у справі Михальській Ю.Б.
02.06.2022 головуючим суддею у справі Михальською Ю.Б., суддями Скрипкою І.М., Тищенко А.І. заявлено про самовідвід у справі №910/17401/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І. про самовідвід від розгляду справи №910/17401/21 задоволено. Матеріали справи №910/17401/21 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/181/22 від 06.06.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/17401/21 у зв`язку з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022, якою заяву суддів Північного апеляційного господарського суду Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І. про самовідвід від розгляду справи №910/17401/21 задоволено.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 справу №910/17401/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Мальченко А.О., судді Чорногуз М.Г., Агрикова           О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 прийнято апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті», Національного Банку України та Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 до свого провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Мальченко А.О., судді Чорногуз М.Г., Агрикова      О.В.; розгляд справи призначено 06.07.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 у справі №910/17401/21 поновлено ТОВ «Лайк Сіті» строк для подачі заяви про відвід колегії суддів. Відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Лайк Сіті» про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г. від розгляду справи №910/17401/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 оголошено перерву у розгляді справи №910/17401/21 перерву до 20.07.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 у справі №910/17401/21 поновлено ТОВ «Лайк Сіті» строк для подачі заяви про відвід колегії суддів.      У задоволенні заяви ТОВ «Лайк Сіті» про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г. та Агрикової О.В., подану у межах розгляду апеляційної скарги ТОВ  «Лайк Сіті» на ухвалу Господарського суду від 17.01.2022 та апеляційних скарг ТОВ «Лайк Сіті», АКБ «Приватбанк» та НБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 відмовлено. Заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Мальченко А.О., Агрикової О.В., Чорногуза М.Г. про самовідвід від розгляду справи №910/17401/21 задоволено. Матеріали справи №910/17401/21 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/276/22 від 22.07.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/17401/21 у зв`язку з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022, якою заяву суддів Північного апеляційного господарського суду      Мальченко А.О., Агрикової О.В., Чорногуза М.Г. про самовідвід від розгляду справи №910/17401/21 задоволено.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 для розгляду справи №910/17401/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 прийнято апеляційні скарги ТОВ «Лайк Сіті», НБУ та АТК «Приватбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.; розгляд справи призначено на 27.09.2022.
Ухвалою Північного господарського суду  від 27.09.2022  розгляд справи №910/17401/21 відкладено на 18.10.2022.

Явка учасників процесу
У судове засідання з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи - 6.
Треті особи 1-5 своїх представників у судове засідання не направили.
Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від третіх осіб 1-5  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від третіх осіб 1-5 клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників  третіх осіб 1-5

Позиція представників сторін у справі
Представник скаржника-1  у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21  в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ТОВ «Лайк Сіті» щодо внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 шляхом викладення п. А.3 Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту до 28.10.2019. Та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Лайк Сіті» щодо внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 шляхом викладення п. А.3 Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту до 28.10.2019 задовольнити. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 залишити без змін. 
Крім того доводи апеляційних скарг НБУ та АТ КБ «Приватбанк» заперечував, з підстав викладених у відзиві на них та просив апеляційні скарги відповідача та третьої особи - 6  (в оскаржуваній ними частині) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 без змін.
Представник скаржника - 2 (третьої особи -6) у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 в частині задоволення позовних вимог скасувати. Та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у позові. Підтримав подану АТ КБ «Приватбанк» апеляційну скаргу та просив її задовольнити.  Також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.
Представник скаржника -3 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 в частині задоволення позовних вимог скасувати. Та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у позові. Підтримав подану НБУ апеляційну скаргу та просив її задовольнити.  Також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, з підстав викладених у відзиві на неї,

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи, 20.10.2016  між АТ КБ "Приватбанк", як позикодавцем та ТОВ "Лайк Сіті", як позичальником укладено кредитний договір №4Л16089Г (далі також - Кредитний договір), за умовами п. А. 2, А 3 якого відповідач надає позивачу кредит з лімітом 4 300 000 000,00 грн. строком до 28.10.2024. 
У відповідності до п. А. 6, А. 8 Кредитного договору, за користування кредитом позивач сплачує відсотки за фіксованою ставкою в розмірі 10,5 % річних, які сплачуються щоквартально (у грудні, березні, червні, вересні) в період з 25-го числа місяця по останній день місяця.
На виконання вказаного Кредитного договору позивачем було отримано від відповідача кредитні кошти в розмірі 4 271 535 872,75 грн.
На забезпечення Кредитного договору№ 4Л16089Г 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір застави №Г.21.1.2.0/5-1993.
26.10.2016 між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Лайк Сіті" укладено додаткову угоду до Договору застави.
Згідно з п. 1 Договору застави, з урахуванням змін і доповнень до вказаного договору, внесеними додатковою угодою від 20.10.2016, позивач передав відповідачу у заставу майнові права за договорами поставки №ПТ16-184 від 07.10.2016 на поставку 164 062,500 тон автомобільного бензину марки А-95 Євро 4 та №ПТ16-60/ПГ від 12.10.2016 на поставку 187 404,448 тон палива дизельного підвищеної якості (Євро). Вартість предмета застави, відповідно до п.8 Договору застави, сторони визначили в розмірі 5 820 790 000 гривень.
20.10.2016  між позивачем та відповідачем було укладено договори поруки, на підставі яких позивач, як поручитель, поручився перед відповідачем за виконання Первинними боржниками своїх зобов`язань за кредитними договорами №4Ю14262Д від 29.07.2014, №4Ю14267И від 06.08.2014, №4И13700Д від 01.11.2013, №4И13703Д від 04.11.2013, №4И13708И від 07.11.2013, №4И14157И від 11.04.2014, №4И15072И від 26.03.2015, №4Р13800Д від 13.12.2013, №4Р13802И від 20.12.2013, №4Р14139И від 19.02.2014, №4Р15044И від 17.02.2015,  №4Ф13423И від 04.07.2013, №4Ф13786Д від 05.12.2013, №4Ф13787Д від 09.12.2013, №4Ц14032И від 21.01.2014, №4Ц14060Д від 10.02.2014, №4Ц14066Д від 11.02.2014, №4Ц15020И від 22.01.2015 (далі - Первинні кредити) укладеними з відповідачем.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Ю14262Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Юнікс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Ю14262Д від 29.07.2014, №4Ю14267И від 06.08.2014.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4И13700Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Інвестгруп" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4И13700Д від 01.11.2013, №4И13703Д від 04.11.2013, №4И13708И від 07.11.2013, №4И14157И від 11.04.2014, №4И15072И від 26.03.2015.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Р13800Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Реал-Стандарт" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Р13800Д від 13.12.2013, №4Р13802И від 20.12.2013, № 4Р14139И від 19.02.2014, №4Р15044И від 17.02.2015.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Ф13423И/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Фаборіс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Ф13423И від 04.07.2013, №4Ф13786Д від 05.12.2013, №4Ф13787Д від 09.12.2013.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Ц14032Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Церіс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Ц14032И від 21.01.2014, №4Ц14060Д від 10.02.2014, №4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015.
Місцевий господарський суд встановив, що забезпечення Первинних кредитів було укладено також договори застави з компаніями Renalda Investments Limited, Truela Consulting Limited, Valenza Consulting Limited, предметом застави якого були корпоративні права ПАТ "Київгума" , з компаніями Feyen Consulting Limited та Troyon Assets Limited, предметом застави яких були корпоративні права компаній Goiania LDA та Penny Lane LTD, з компаніями Renalda Investments Limited, Truela Consulting Limited, Valenza Consulting Limited, предметом застави якого були корпоративні права ПАТ "Київгума" , з компанією Halecart Holdings Limited, предметом застави якого були корпоративні права ТОВ "Ретал Дніпро" , з компанією Panikos Symeou, предметом застави якого були корпоративні права компанії Clendon Holdings Inc., з компанією Espert Holdings Limited, предметом застави якого були корпоративні права ТОВ "Ільїчівський морський рибний порт" .
Позивач вказував, що погашення кредитів на підставі вказаних вище договорів поруки від 20.10.2016  за рахунок коштів отриманих на підставі Кредитного договору було здійснено з метою отримання прав кредитора за вказаними Первинними кредитами, а також забезпечувальними, щоб в подальшому здійснити погашення своїх зобов`язань за Кредитним договором за рахунок коштів виручених від реалізації предметів застави за вказаними вище договорами.
20.10.2016 позивачем, на підставі договорів поруки № 4Ю14262Д/П, №4И13700Д/П, №4Р13800Д/П, №4Ф13423И/П, №4Ц14032Д/П (далі разом - Договори поруки) було здійснено погашення заборгованості Первинних боржників за вказаними вище кредитними договорами, на загальну суму 4 271 535 872,75 грн.
Виконання позивачем своїх зобов`язань за Договорами поруки було здійснено за рахунок коштів отриманих останнім на підставі Кредитного договору, про що стверджує позивач, не заперечує відповідач, а матеріали справи не містять доказів зворотнього.
Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №1368, №1369, №1370, №1371, №1372, №1373, №1374, №1375, №1376, №1377, №1378, №1379, №1380, №1381, №1382, №1383, №1384, №1385 від 20.10.2016.
Однак, 07.09.2017 відповідачем було надано позивачу письмове повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706, у відповідності до якого відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору у зв`язку з порушенням останнім підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору, а саме простроченням зобов`язань щодо своєчасної сплати відсотків.
В обґрунтування підстав для визнання недійсним одностороннього правочину, оформленого письмовим повідомленням Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору позивач посилався на відсутність підстав для розірвання Кредитного договору та належне виконання останнім всіх своїх зобов`язань за вказаним договором. При цьому, позивач посилається на істотну зміну обставин, яка була спричинена розірванням з боку відповідача Кредитного договору, що є підставою для внесення змін до Кредитного договору в частині продовження строку його дії до 28.10.2028.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що:
-  позивач оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 в частині відмови у задоволенні позовних в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ТОВ «Лайк Сіті» щодо внесення змін до Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 шляхом викладення п. А.3 Кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту до 28.10.2019;
- відповідач та третя особа -6 оскаржують рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 в частині задоволення позовних( визнання недійсним односторонній правочин, оформлений письмовим повідомленням АТ КБ "Приватбанк" за вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про одностороннє розірвання з 25.09.2017  кредитного договору №4Л16089Г від 20.10.2016 з ТОВ "Лайк Сіті").
Отже, судом апеляційної інстанції  переглядається рішення в оскаржуваних як позивачем, як відповідачем та третьою особою-6 частинах.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційні скарги ТОВ «Лайк Сіт» ( в оскаржуваній позивачем частині), КБ АК «Приватбанк» (в оскаржуваній відповідачем частині)  та НБУ (в оскаржуваній третьою особою - 6 частині)  не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Причиною виникнення спору по справі стало питання щодо законності письмового повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 та відповідно наявності чи відсутності правових підстав для розірвання в односторонньому порядку Кредитного договору, а також питання продовження строку його дії.
Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Частина третя статті 653 ЦК України, частина четверта статті 188 ГК України також зазначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.
При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).
За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час направлення повідомлення про одностороннє розірвання або звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.
Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17.
Таким чином, вирішуючи питання про правомірність дій відповідача щодо одностороннього розірвання Кредитного договору, а відповідно чинності повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, суд повинен встановити чинність такого Кредитного договору на момент його розірвання та обставини за яких такий договір було укладено.
При цьому судом першої інстанції правомірно взяті уваги аргументи та доводи позивача про те, що спірний Кредитний договір укладений між сторонами у зв`язку та в ході так званої реструктуризації (трансформації) кредитного портфелю АТ КБ "Приватбанк", що була ініційована, організована та контрольована Національним банком України.
Вказані обставини підтверджуються копіями наявних у матеріалах справи Постанов правління НБУ №561/БТ від 11.09.2014, №162а від 12.09.2014, №24-од від 13.02.2015 року, №260 від 15.04.2015, №8/БТ від 14.01.2016, №103/БТ від 23.02.2016, №323-рш/БТ від 05.10.2016, а також відповідного листування АТ КБ "Приватбанк" та Національного банку України, іншими доказами.
Саме на підставі вищевказаних документів відповідачем в період з лютого по жовтень 2016 було розроблено Програму фінансового оздоровлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на 2016 - 2019 рр., яка направлялась Національному банку України, та яка передбачала необхідність погашення (реструктуризації) кредитних зобов`язань ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс" (далі - Первинні боржники).
У відповідності до наданого Плану трансформації ТОВ "Лайк Сіті" як новий позичальник мав погасити заборгованості первинних боржників згідно кредитного портфелю Банку.
Позивач зазначає, що він взяв участь у зазначеній трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк", оскільки вона була організована та контрольована Національним банком України, а позивач повністю відповідав необхідним критеріям для переведення на нього кредитного боргу "первісних боржників".
Отже, місцевим господарським судом встановлено, що ініційована та контрольована Національним банком України процедура трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" була розпочата та проведена на підставі чинних актів Національного банку України, та була завершена укладенням з позивачем Кредитного договору, та передачею відповідачем позивачу коштів для реструктуризації заборгованості Первинних позичальників. 
При цьому, чинність вищевказаних актів Національного банку України сторонами у даній справі не заперечується, з чого слідує, що процедура трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк", а відповідно і процедура укладення Кредитного договору є чинною та такою, що проведена у повній відповідності до вимог законодавства.
Водночас,  суд апеляційної інстанції зазначає, що сторонами спору не надано заперечень щодо допустимості та належності документів, як письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження факту існування програми реструктуризації (трансформації) зобов`язань інших осіб перед банком та факту залучення до цієї програми позивача.
З урахуванням викладеного, повністю та всебічно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також обставини укладення Кредитного договору судом встановлено, а матеріали справи не містять доказів зворотного, що на момент направлення позивачем повідомлення вих. № Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017  Кредитний договір був чинним, не визнавався недійсним або припиненим, докази нікчемності вказаного договору також відсутні. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що строк дії Кредитного договору є таким, що не сплив як на момент направлення відповідачем вказаного повідомлення, так і на момент розгляду даної справи. Будь-яких інших обставин які б впливали на чинність Кредитного договору, окрім як повідомлення відповідача вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 судом не виявлено, та сторонами не заперечується.
Кредитний договір був повністю виконаний відповідачем в частині надання кредитних коштів, які спрямовувались на погашення кредитів Первинних боржників.
Крім того, в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у справі 910/18415/19, залишене в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 та постановою Касаційного господарського суду, яким відмовлено у визнанні Кредитного договору недійним. На вказане рішення посилаються і позивач, і відповідач у своєму відзиві.
Отже дійсність та законність Кредитного договору встановлена судом у даній справі на підставі ст. 204 ЦК України, не заперечується сторонами та як наслідок не є предметом доказування у даній справі.
АТ КБ "Приватбанк" в своєму відзиві на позовну заяву посилався на обставини викладені у справі №910/18415/19 за позовом ТОВ "Лайк сіті" до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним спірного кредитного договору. Суть зазначених доводів АТ КБ "Приватбанк" зводяться до того, що ТОВ "Лайк сіті" не довело обставин існування участі ТОВ "Лайк Сіті" в програмі реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк", оскільки визначеною ціллю кредитування було "фінансування поточної діяльності".
З даного приводу, суд окремо зауважує на наступному.
За змістом ч.5 ст.75 ГПК України передбачено, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Судом встановлено у межах цієї справи, між сторонами у справі №910/18415/19 дійсно існував спір щодо недійсності кредитного договору і судами, на підставі зібраних в межах справи №910/18415/19 доказів, не було знайдено зв`язку між програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та видачою кредиту ТОВ "Лайк сіті" згідно з спірного Кредитного договору.
Водночас, під час розгляду цієї справи суду надані нові докази (відповідні копії постанов Правління НБУ та листування), які підтверджують реалізацію програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк" та видачу кредиту ТОВ "Лайк Сіті" в межах цієї програми, та які не були предметом дослідження в межах справи №910/18415/19. Зазначені обставини безпосередньо підтверджуються постановами Національного банку України, листами та відповідями службових осіб Національного банку України та АТ КБ "Приватбанк" за період жовтня-листопада 2016 року.
Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що укладення 20.10.2016 між АТ КБ "Приватбанк" (як позикодавцем) та ТОВ "Лайк Сіті" (як позичальником) Кредитного договору було частиною реалізації програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк".
З матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти в розмірі 4 271 535 872,75 грн, отримані ТОВ "Лайк сіті" згідно Кредитного договору були дійсно використані для погашення заборгованості Первинних боржників перед АТ КБ "Приватбанк". Зазначена обставина підтверджує загальну логіку взаємозв`язку між видачою так званих "первісних кредитів" та "нового кредиту" ТОВ "Лайк сіті".
В цьому ключі суд констатує, що відносини між учасниками провадження мали дійсно складний комплексний характер, що опосередковувався виконанням програми реструктуризації (трансформації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк".
За таких умов, надання правової оцінки спірному Кредитному договору неможлива без дослідження сукупності усіх обставин укладення та видачі кредитів Первинним боржникам, а також умов та обсягів забезпечення усіх зазначених кредитів.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договори поруки, на підставі яких позивач, як поручитель, поручився перед відповідачем за виконання Первинними боржниками своїх зобов`язань за кредитними договорами №4Ю14262Д від 29.07.2014, №4Ю14267И від 06.08.2014, №4И13700Д від 01.11.2013, №4И13703Д від 04.11.2013, №4И13708И від 07.11.2013, №4И14157И від 11.04.2014, №4И15072И від 26.03.2015, №4Р13800Д від 13.12.2013, №4Р13802И від 20.12.2013, №4Р14139И від 19.02.2014, №4Р15044И від 17.02.2015, №4Ф13423И від 04.07.2013, №4Ф13786Д від 05.12.2013, №4Ф13787Д від 09.12.2013, №4Ц14032И від 21.01.2014, №4Ц14060Д від 10.02.2014, №4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015  (далі - Первинні кредити) укладеними з відповідачем.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Ю14262Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Юнікс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Ю14262Д від 29.07.2014, №4Ю14267И від 06.08.2014
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4И13700Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Інвестгруп" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4И13700Д від 01.11.2013, №4И13703Д від 04.11.2013, №4И13708И від 07.11.2013, №4И14157И від 11.04.2014, №4И15072И від 26.03.2015 
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Р13800Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Реал-Стандарт" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами № 4Р13800Д від 13.12.2013, № 4Р13802И від 20.12.2013, №4Р14139И від 19.02.2014, №4Р15044И від 17.02.2015.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки                             №4Ф13423И/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Фаборіс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Ф13423И від 04.07.2013, №4Ф13786Д від 05.12.2013, №4Ф13787Д від 09.12.2013.
20.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №4Ц14032Д/П за умовами якого позивач поручився за виконання ТОВ "Церіс" своїх зобов`язань перед відповідачем за кредитними договорами №4Ц14032И від 21.01.2014, №4Ц14060Д від 10.02.2014, №4Ц14066Д від 11.02.2014, № 4Ц15020И від 22.01.2015.
При цьому, окрім вищевказаних договорів поруки укладених з позивачем, як стверджує позивач, та що не заперечується відповідачем, в забезпечення Первинних кредитів було укладено також договори застави з компаніями Renalda Investments Limited, Truela Consulting Limited, Valenza Consulting Limited, предметом застави якого були корпоративні права ПАТ "Київгума" , з компаніями Feyen Consulting Limited та Troyon Assets Limited, предметом застави яких були корпоративні права компаній Goiania LDA та Penny Lane LTD, з компаніями Renalda Investments Limited, Truela Consulting Limited, Valenza Consulting Limited, предметом застави якого були корпоративні права ПАТ "Київгума" , з компанією Halecart Holdings Limited, предметом застави якого були корпоративні права ТОВ "Ретал Дніпро" , з компанією Panikos Symeou, предметом застави якого були корпоративні права компанії Clendon Holdings Inc., з компанією Espert Holdings Limited, предметом застави якого були корпоративні права ТОВ "Ільїчівський морський рибний порт" .
Позивач вказував, що погашення кредитів на підставі вказаних вище договорів поруки від 20.10.2016 за рахунок коштів отриманих на підставі Кредитного договору було здійснено з метою отримання прав кредитора за вказаними Первинними кредитами, а також забезпечувальними, щоб в подальшому здійснити погашення своїх зобов`язань за Кредитним договором за рахунок коштів виручених від реалізації предметів застави за вказаними вище договорами.
В той самий день, 20.10.2016 позивачем, на підставі договорів поруки №4Ю14262Д/П, №4И13700Д/П, №4Р13800Д/П, №4Ф13423И/П, №4Ц14032Д/П (далі разом - Договори поруки) було здійснено погашення заборгованості Первинних боржників за вказаними вище кредитними договорами, на загальну суму 4 271 535 872,75 грн.
Виконання позивачем своїх зобов`язань за Договорами поруки було здійснено за рахунок коштів отриманих останнім на підставі Кредитного договору, про що стверджує позивач, не заперечує відповідач, а матеріали справи не містять доказів зворотнього.
Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №1368, №1369, №1370, №1371, №1372, №1373, №1374, №1375, №1376, №1377, №1378, №1379, №1380, №1381, №1382, №1383, №1384, №1385 від 20.10.2016 р.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  позивачем в повній мірі та належним чином здійснено погашення заборгованості за діючими кредитними договорами, укладеними між відповідачем та Первинними боржниками, внаслідок чого зазначені вище кредити є погашеними, а кредитні зобов`язання є виконаними в повному обсязі. 
Вказані обставини свідчать про відсутність заборгованості за Первинними кредитами укладеними з Первинними боржниками перед відповідачем, та про перехід до позивача, як поручителя, який здійснив погашення зобов`язання боржника, всіх прав кредитора за вказаними кредитними зобов`язаннями на підставі п.3 ч.1 ст.512 ЦК України.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції  про те, що Первинні кредити, за якими позивачем було здійснено погашення заборгованості за рахунок коштів, отриманих за Кредитним договором, а також Договори поруки, на підставі яких позивачем здійснювалось вищевказане погашення, були укладені в межах здійснення процедури трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля АТ КБ "Приватбанк". 
Вказане є важливим для розуміння обставин укладення та виконання Кредитного договору, аналізу законності дій сторін, наявності підстав для його дострокового розірвання чи внесення до нього змін. Відтак, з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ці правочини підлягають дослідженню та судовій оцінці у своєму сукупному взаємозв`язку.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010.
З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що станом на дату розгляду даної справи Кредитний договір, Первинні кредити за якими позивачем було здійснено погашення заборгованості за рахунок коштів отриманих за Кредитним договором, а також Договори поруки на підставі яких позивачем здійснювалось вищевказане погашення є правомірними та дійсними, а матеріали справи не містять доказів зворотнього.
Водночас як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів порушення норм чинного законодавства при укладенні та виконанні вищевказаних кредитних договорів та договорів забезпечення до них, а сторонами вказані обставини не заперечуються. Таким чином, кошти отримані позивачем за Кредитним договором були правомірно направлені на повне погашення діючих зобов`язань на підставі договорів поруки від 20.10.2016.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті  509  Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що  за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ст. 1049 Цивільного кодексу України).
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України.
Крім того, за загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.
Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.
Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В свою чергу, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У пункті 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору
Відповідно до частин 1, 3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (ч. 5 статті 202 Цивільного кодексу України).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 за своїм змістом та наслідками є односторонніми правочинами про розірвання Кредитного договору, а відтак, при його вчиненні мають бути дотриманні встановлені законодавством вимоги, необхідні для чинності таких правочинів.
Статтею 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
З аналізу вищевказаної норми вбачається, що стаття 188 Господарського кодексу України передбачає чіткий порядок для можливості розірвання договору в односторонньому порядку. Зокрема, сторона договору яка бажає розірвати такий договір направляє іншій стороні відповідне повідомлення про його розірвання. В той самий час, сторона договору яка отримала повідомлення про його розірвання від іншої сторони має право протягом 20 днів надіслати відповідь на таке повідомлення та повідомити про результати його розгляду. Саме зі спливом 20-ти денного терміну договір може припинити свою дію, якщо сторони не домоляться про зворотнє.
З аналізу повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 вбачається, що відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання з 25.09.2017 Кредитного договору  №4Л16089Г від 20.10.2016.
Відтак, враховуючи, що відповідачем було визначено дату розірвання кредитного договору 25.09.2017 (тобто через 18 днів після отримання позивачем відповідного повідомлення) слідує висновок, що позивач фактично був позбавлений можливості надати відповідачу відповідь на його повідомлення про розірвання Кредитного договору у відповідності до вимог статті 188 Господарського кодексу України.
Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем вимог статті 188 Господарського кодексу України, а саме порушення процедури повідомлення про одностороннє розірвання Кредитного договору, що в свою чергу свідчить про незаконність повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017.
Крім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
В той же час, недодержання особою при вчиненні правочину (в т.ч. одностороннього) наведених вимог в силу приписів ст. 215 Цивільного кодексу України є правовою підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.
В даному випадку, оскаржуваний правочин, оформлений повідомленнями вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, стосуються одностороннього розірвання Кредитного договору з підстав порушення його умов позивачем, а відтак, мають відповідати насамперед приписам п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, яка передбачає можливість одностороннього розірвання договору, якщо це встановлено договором або законом, у разі порушення іншою особою взятих на себе зобов`язання за таким договором.
Тобто, досліджуючи питання законності вчинення одностороннього правочину про розірвання договору насамперед слід встановити чи передбачено у конкретному випадку право односторонньої відмови від договору в позасудовому порядку та чи має місце порушення контрагентом зобов`язання, яке тягне за собою правові наслідки у такому вигляді.
Відповідно до підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору Кредитного договору відповідач має право у разі настання будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позивачем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору, в т.ч. при порушені цільового використання кредиту; у разі прострочення позичальником зобов`язань з погашення/повернення боргу за будь-яким кредитом, укладеним між позичальником і банком, понад 30 календарних днів банк на свій розсуд згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити однобічне розірвання Кредитного договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Однобічна відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань.
Як вбачається зі змісту письмового повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, відповідач розриваючи в односторонньому порядку Кредитний договір виходив з порушення позивачем підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору, а саме простроченням зобов`язань щодо своєчасної сплати відсотків.
Проте, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження дотримання сторонами порядку розірвання Кредитного договору відповідно до норм чинного законодавства України та умов спірного договору.
Зокрема, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено обставини порушення позивачем умов Кредитного договору. 
Так, стверджуючи у вказаному вище повідомленні вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про прострочення позивачем сплати відсотків за Кредитним договором, відповідачем не надано жодних доказів такого прострочення, тобто не надано доказів настання обставин згідно підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору, які наділяють відповідача правом здійснити дострокове розірвання Кредитного договору в односторонньому порядку.
Разом з цим, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано платіжні доручення щодо сплати тіла заборгованості за Кредитним договором а також заборгованості по сплаті відсотків протягом 2017-2021 років.
Водночас, місцевим господарським судом  встановлено, що на момент направлення повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017  про одностороннє розірвання відповідачем Кредитного договору у позивача було достатньо активів для здійснення погашення за Кредитним договором, у вигляді права вимоги за Первинними кредитами до ТОВ "Юнікс", ТОВ "Інвестгруп", ТОВ "Реал-Стандарт", ТОВ "Фаборіс", ТОВ "Церіс" а також договорами забезпечення, що перейшли до позивача внаслідок виконання останнім своїх зобов`язань як поручителя вказаних юридичних осіб за кредитними договорами укладеними з відповідачем.
Відповідачем факт здійснення вищевказаних платежів не заперечується, розрахунків щодо наявності заборгованості по сплаті відсотків за Кредитним договором на момент направлення повідомленні вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 відповідачем також не надано. Більше того, заперечуючи проти позову відповідач не вказує про таке прострочення з боку позивача та взагалі, жодним чином не обґрунтовує наявність підстав для одностороннього розірвання Кредитного договору.
Більше того, як вбачається з наявного в матеріалах справи листа АТ КБ "Привабанк" №Э.upr 1/3-211124/14660 від 24.11.2021, відповідач, вже після надіслання на адресу позивача повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, щодо одностороннього розірвання Кредитного договору, у відповідь на лист позивача №4 від 16.01.2020 повідомив останнього про реквізити рахунків, на які позивач повинен здійснювати погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам за Кредитним договором.
24.11.2021 позивачем у справі було заявлено клопотання про здійснення опитування уповноважених осіб АТ КБ "Приватбанк" в порядку 90 ГПК України.
Відповідно до ч. 1-3, 6 ст. 90 ГПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.
Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.11.2021 у даній справі було задоволено клопотання позивача та зобов`язано відповідача в строк не пізніше 03.12.2021 р. надати відповіді на питання по суті спору.
Всупереч вимог суду в ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 відповідачем не було надано відповіді на поставлені в ухвалі питання.
Вказані обставини свідчать про вчинення відповідачем дій направлених на визнання чинності Кредитного договору, що також свідчить про протиправність повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017, щодо одностороннього розірвання Кредитного договору.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що односторонній правочин оформлений повідомленням вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 , щодо одностороннього розірвання Кредитного договору вчинено порушенням умов Кредитного договору, а також вимог ст. 188 ГК України, що в свою чергу свідчить про його недійсність на підставі ч. 1 ст. 215 та ч.1 ст. 203 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги  підлягають задоволенню.
Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Приписами частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є питання щодо законності розірвання Кредитного договору відповідачем в односторонньому порядку.
Судом встановлено, що розірвання Кредитного договору відповідачем шляхом направлення позивачу повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 було протиправним, а підстави для розірвання Кредитного договору відповідачем в односторонньому порядку були відсутні.
При цьому, розірвання Кредитного договору відповідачем в односторонньому порядку без наявності обґрунтованих підстав прямо порушує права позивача як позичальника за Кредитним договором, а саме права здійснити погашення заборгованості в строки та порядку, погодженими сторонами в Кредитному договорі.
Крім того, як вбачається з обставин справи, описані вище дії відповідача щодо одночасного вчинення дій направлених на розірвання договору а також продовження його дії свідчать про порушення прав позивача як позичальника за Кредитним договором, оскільки фактично призвели до неможливості позивачем здійснити належне погашення за Кредитним договором, в силу невизначеності юридичної долі такого договору та грошових зобов`язань позивача перед відповідачем.
Судом апеляційної інстанції також відхиляються доводи відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту у даній справі. Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є виключно питання правомірності розірвання Кредитного договору та внесення змін щодо продовження терміну повернення кредитних коштів. Позивачем у даній справі не заявляються вимоги щодо стягнення коштів або майна з Первинних боржників. Отже доводи відповідача щодо того, що належним способом захисту прав позивача у даній справі є звернення з позовом до вищевказаних осіб з позовом про стягнення коштів/звернення стягнення на майно/виконання обов`язку в натурі тощо є необґрунтованими, адже зазначені особи не є сторонами Кредитного договору, а предмет розгляду даної справи не стосується питання стягнення коштів позивачем з вказаних осіб.
Щодо позовної вимоги позивача щодо внесення змін до Кредитного договору шляхом викладення п.А.3. Кредитного договору у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту 28.10.2028  суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Необхідність внесення змін до Кредитного договору в частині збільшення строку повернення кредиту до 28.10.2028 доводиться позивачем з посиланням на ст. 652 Цивільного кодексу України істотною зміною обставин, якими позивач керувався під час укладання договору.
Обґрунтовуючи істотну зміну обставин, якими позивач керувався при укладанні договору, позивач посилається на непередання відповідачем документів та фактичне унеможливлення реалізувати право вимоги позивача до Первинних боржників після погашення їх заборгованості, а також неможливість звернути стягнення на предмети застави, передані в забезпечення виконання кредитних договорів.
Нормами ст. 652 Цивільного кодексу України встановлено що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Аналізуючи вказані доводи позивача, дослідивши повністю та всебічно наявні у матеріалах справи докази суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зміни строку повернення кредиту виходячи з наступного.
З огляду на положення вищевказаної норми можливість внесення змін до договору пов`язується не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 цієї статті при істотній зміні обставин.
Наведене узгоджується із правовою позицією наведеною у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 по справі №916/545/17.
Оцінка зміни обставин як істотних повинна здійснюватися судом відповідно до критерію, що встановлений ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, а саме зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Разом з тим, судом було встановлено, що направляючи позивачу повідомлення вих. №Е.65.0.0.0/3-106706 від 07.09.2017 про розірвання Кредитного договору відповідачем не було дотримано порядку направлення такого повідомлення згідно вимог статті 188 Господарського кодексу України. 
З наведено вбачається, що між сторонами не було проведено переговорів щодо юридичної долі Кредитного договору. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази відхилення відповідачем пропозиції позивача щодо продовження терміну повернення кредиту за Кредитним договором до 28.10.2028. 
Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції  про передчасність позовної вимоги позивача щодо внесення змін до Кредитного договору шляхом викладення п.А.3. Кредитного договору у новій редакції, із зазначенням терміну повернення кредиту 28.10.2028.
Тому вимоги в цій частині підставно не задоволено господарським судом.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених  скаржниками 1, 2, 3 в апеляційних скаргах
АТ КБ «Приватбанк» зазначає про необґрунтоване відхилення заявленого відповідачем судді відвіду.
Перевіривши та надавши оцінку таким доводам скаржника- 3, суд апеляційної інстанції визнає ці доводи необґрунтованими та зазначає наступне.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено ст.ст.  35, 36 ГПК України. Поряд із цим положеннями ст.  39 ГПК України передбачено встановлений вирішення заявленого відводу та самовідводу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ч.ч.  1-5, 7 ст. 39 ГПК установлено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.     Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до     суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому випадку положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції  встановив, що 26.11.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява представника АТ КБ  «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи     №910/17401/21.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2021 заяву АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи   №910/17401/21     було передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України для вирішення питання про відвід.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 заяву передано на розгляд судді Демидову В.О.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 було задоволено самовідвід судді Демидова В.О. від розгляду заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/17401/21,   матеріали заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/17401/21   передано для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.
За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи №910/17401/21,     визначено суддю Баранова Д.О. для розгляду заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 було задоволено самовідвід судді Баранова Д.О. від розгляду заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №    910/17401/21,     матеріали заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №     910/17401/21     передано для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 (суддя Шкурдова Л.М.) у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. у справі     №910/17401/21     відмовлено.
Отже заяву АТ КБ «Приватбанк» про відвід судді Лиськова М.О. у справі №910/17401/21 було розглянуто відповідно до положень процесуального законодавства.
Доводи скаржників 1, 2 в апеляційних скаргах про те, що судом першої інстанції досліджено обставини, які не належать до предмету  доказування у справі, зокрема, щодо обставин укладення Кредитного договору № 4Л16089Г від 20.10.2016, його належність до процедури трансформації (реструктуризації) вказаного кредитного портфелю АТ КБ «Приватбанк», яка здійснювалася під наглядом НБУ, коли предметом спору  внесення змін договору та визнання правочину недійсним - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки при ухваленні суд відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 Господарського кодексу України вирішує такі питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження,  і, відповідно, дослідження усіх обставин справи в їх сукупності є обов`язком суду,  і вказані дії спрямовані виключно для досягнення завдань господарського судочинства, обумовлених     ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, що не є підставою для скасування оскаржуваного рішення за наведеної підстави.
Стосовно тверджень АТ КБ «Приватбанк» про ухвалення рішення місцевим господарським судом фактично у підготовчому засіданні суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 повідомлено сторін про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на          22.12.2021. Тобто, 15.12.2021 відбулося закінчення підготовчого провадження та призначення справи №910/17401/21 до розгляду по суті,  що спростовує доводи скаржника - 2 про ухвалення рішення місцевим господарським судом у підготовчому засіданні.
Щодо тверджень заявника апеляційної скарги (АТ КБ «Приватбанк») про те, що  було позбавлено відповідача на справедливий суд, оскільки відповідачу було продовжено строк на подання відзиву не на 30 днів, як просив АТ КБ «Приватбанк», а на 10 днів суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 10.11.2021. Також, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали на подання відзиву на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції від 29.10.2021 була ним отримана 09.11.2021 згідно рекомендованого поштового повідомлення 0105481431375, що також підтверджується матеріалами оскарження. Отже, процесуальний строк, встановлений судом першої інстанції для надання відповідачем відзиву на позов, встановлено до 24.11.2021, і вказаний строк відповідає частині 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а доводи скаржника щодо невідповідності встановленого судом першої інстанції строку вказаній процесуальній нормі - є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції у протокольній ухвалі щодо відмови у продовженні процесуального строку в частині 20 днів, з 30 запитуваних заявником, не встановлював новий строк для подання відзиву, а лише продовжив вже встановлений процесуальний строк до 03.12.2021.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника -3 (АТ КБ «Приватбанк») про те, що в Кредитному договорі встановлюється умова, що його одностороннє розірвання здійснюється Банком виключно з дотриманням положень статті 188 Господарського кодексу України, з огляду на таке.
Як вбачається з умов Кредитного договору, сторони за взаємною згодою погоджуючи умови підпункту "в" пункту 2.3.2 Кредитного договору не визначали обов`язком Банку керуватись приписами статті 188 ГК України та статті 651 ЦК України при здійсненні (вчинені) односторонньої відмови Банку від договору. 
У вказаному пункті сторони визначили, що з урахуванням приписів статті 188 ГК України, статті 651 Цивільного кодексу України та принципів свободи договору, сторони за взаємною згодою погодили право Банку на односторонню відмову від договору. 
Тобто, сторони зважаючи на положення вказаних норм (статті 188 ГК України та статті 651 Цивільного кодексу України), у тому числі про те, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, вирішили передбачити у договорі "інше", ніж встановлено законом.
Інші доводи скаржників 1, 2, 3 викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. 
Відповідно до  п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.  
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 (в оскаржуваних, як позивачем, відповідачем та третьою особою 6 частинах), та, відповідно, апеляційні скарги ТОВ «Лайк Сіті», НБУ та АТ КБ «Приватбанк» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Також, оскільки ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 та від 31.01.2022 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів ч. 5   ст. 262 ГПК України, і за наслідками апеляційного розгляду рішення залишено без змін, а тому дія рішення   Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат          
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційних скарг на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 покладаються на скаржників 1, 2, 3.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129,  197, 240, 267-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк Сіті», Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Національного Банку України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/17401/21.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Справу №910/17401/21 повернути до Господарського суду  міста Києва. 

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог                               ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями -14.11.2022.

Головуючий суддя                                                                      Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                І.А. Іоннікова