Ухвала
01 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 205/6162/21
провадження № 61-8172ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаного представником ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2022  року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
12 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 11 600,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 323 060,00 грн.
Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за розпискою від 13  січня 2015 року в розмірі 11 600,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 323  060,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2022  року рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року залишено без змін.
22 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бичков В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2021 року справу № 205/6162/21 визнано малозначною. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Бичков В. В. у касаційній скарзі вказує, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на те, що зазначена справа є справою незначної складності, ціна позову в якій не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб те, суд першої інстанції правильно визнав цю справу малозначною.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції                            з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги.                    З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,                               від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                     у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаного представником ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2022  року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
І. О. Дундар