Ухвала
28 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 740/4649/20
провадження № 61-10206ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ващенко Марини Олександрівни, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 
від 07 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) начальника виробничого підрозділу «Ніжинська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південно - Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») Павленка Ю. М. 
від 02 жовтня 2020 року № 97/ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника телефонно-телеграфної станції на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника телефонно-телеграфної станції виробничого підрозділу «Ніжинська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південно - Західна залізниця» АТ «Українська залізниця».
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 68 240,30 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів).
У частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 8 805,20 грн допущено негайне виконання рішення.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року скасовано.
Справу № 740/4649/20 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2021 року скасовано.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
14 жовтня 2022 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку, представник  ОСОБА_1 - адвокат Ващенко М. О., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 14 вересня 2022 року, у якій просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на таке: судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; судом належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ващенко Марини Олександрівни, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року.
Витребувати із Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вищевказану цивільну справу (№ 740/4649/20).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати чотирнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   Д. Д. Луспеник
                                                                                                                    Б. І. Гулько
                                                                                                                    Г. В. Коломієць