ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р.	Справа № 554/7259/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної  поліції на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 08.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Троцька А.І., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, повний текст складено 08.10.21 року по справі № 554/7259/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Департаменту патрульної  поліції ,          Шевченківського  ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)      третя особа:            ОСОБА_2 
          про скасування постанови у справі про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Департаменту патрульної  поліції (далі - відповідач 1),  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач 2), третя особа: ОСОБА_2 , в якому просив суд:
- скасувати постанову старшого інспектора з особливих доручень ВУСАФППДР УБДР ДПП Управління патрульної поліції Самойленко О.А. серії 1АВ №01410923 від 11.03.2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП; 
- зобов`язати Шевченківський ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повернути позивачу стягнуту суму грошових коштів в розмірі 861 грн. згідно виконавчого провадження № 6199797;
- відшкодувати судовий збір у сумі 454 грн. за подачу позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП за те, що 05.03.2021 року о 14.25 годині в М05 Київ-Одеса 15+740, керуючи транспортним засобом FIAT NUOVO DOBLO н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 35 км/год., чим порушив пункт 2.9.(б) Правил дорожнього руху України. Про постанову йому стало відомо у державного виконавця, до якого позивач звернувся після заблокування банківської карти, внаслідок чого йому довелось сплатити подвійну суму штрафу. Зазначив, що він є головою правління AT «Полтавагаз», що є власником вищевказаного транспортного засобу. Однак транспортним засобом FIAT NUOVO DOBLO н.з. НОМЕР_1 керував працівник AT «Полтавагаз» ОСОБА_2 . Вважає постанову необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 08.10.2021 позов задоволено частково.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення  серії 1АВ № 01410923 від 11 березня 2021 року, про накладення на   ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції Нацполіції України на користь ОСОБА_1  сплачений судовий збір в сумі 454 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач 1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу,   в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вказує, що позивач знав з 16.03.2021 про наявність постанови, що надійшла на поштове відділення за місцем його проживання та свідомо 30 діб не отримував дане відправлення, а позов подав до суду лише 29.07.2021. Документально пропущення строків оскарження постанови ОСОБА_1 ніяким чином не підтверджує. Дана обставина не була врахована судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, а відсутність доказів підтвердження причин пропущеного строку оскарження судом не врахована. Зазначає, що наданий відповідачем відеозапис та фотокопії, що містяться на диску, судом не взяті до уваги, оскільки вказано, що даний доказ в електронній формі не засвідчений електронним підписом автора або уповноваженої на виготовлення копій особи, проте надані докази не є копіями, а є оригіналами. Крім того сама постанова містить посилання на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою у електронній формі. Також постанова містить передбачену законодавством необхідну інформацію про місце вчинення правопорушення, а саме: 15+740 кілометр автодороги М05 Київ-Одеса. Заперечує проти стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору в повному обсязі, вказуючи, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Позивач ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також позивач надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. 
Відповідач 2  правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Сторони повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного зв`язку та телефонограмами.
Також, відповідно до положень ст. 268 КАС України на веб-порталі “Судова влада” розміщено повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи.
Згідно з ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 11.03.2021 року старшим інспектором з особливих доручень ВУСАФППДР УБДР ДПП Управління патрульної поліції Самойленко О.А. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01410923, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
У постанові серії 1АВ №01410923 від 11.03.2021 зазначено, що 05.03.2021 року о 14.25 годині в М05 Київ-Одеса 15+740 зафіксовано, що особа, яка керувала транспортним засобом FIAT NUOVO DOBLO н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 35 км/год., чим порушила пункт 2.9.(б) Правил дорожнього руху України (а.с. 5).
Дане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом «Каскад 041-1219».
Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 1АВ №01410923 від 11.03.2021 року винесла старший інспектор з особливих доручень ВУСАФППДР УБДР ДПП Управління патрульної поліції Самойленко О.А. на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушень з боку позивача правил дорожнього руху, що дають підстави притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому позовні вимоги щодо скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як слідує зі змісту положень ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Так, підпунктом "б" п.12.9 Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7 ПДР, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. "и" п.30.3 цих Правил.
Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з частинами другою-четвертою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року №13 (далі Інструкція).
Відповідно до п.5 Інструкції уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ч.1 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.122 КУпАП.
Також, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 05.03.2021 року о 14.25 годині в М05 Київ-Одеса 15+740 зафіксовано транспортний засіб FIAT NUOVO DOBLO н.з. НОМЕР_1 , особа яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 35 км/год., чим порушила пункт 2.9.(б) Правил дорожнього руху України (а.с. 5).
На підтвердження обставин справи, відповідачем долучено до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП України (а.с.39).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем файли на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.
Відповідно до довідки начальника відділу ІТЗ Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 року на оптичному диску з відеодоказами по справі № 554/7259/21 відеофайл не підписаний електронним цифровим підписом, тобто, на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозаписів.
До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (прилад чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.
Таким чином, надані суду відеозаписи та фотокопії не є допустимими доказами в розумінні ст.74 КАС України.
Інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Відносно посилань відповідача про те, що сама постанова містить посилання на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою у електронній формі, колегія суддів зазначає, що дійсно у спірній постанові міститься посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет.
Проте, відповідно до довідки начальника відділу ІТЗ Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 року Постанова серії 1АВ № 01410923 від 11.03.2021 року, у якій вказано посилання на вебсайт в Інтернеті, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою у електронній формі https://bdr.mvs.gov.ua/user/g/r/1AB/01410923/ з кодом доступу Hfniij5v2Ry неможливо переглянути у зв`язку з тим, що вказано неправильний ідентифікатор доступу.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутня можливість перевірити даний доказ на предмет його належності, об`єктивності та достовірності.
З урахуванням зазначеного, доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є не обґрунтованим, а матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів вказує, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Враховуючи відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає, що інші доводи сторін про правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови не впливають на вирішення справи по суті.
Виходячи з вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія 1АВ № 01410923 від 11.03.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, підлягає скасуванню. 
Щодо висновків суду першої інстанції про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України, колегія суддів зазначає таке.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.01.2022 року по справі № 569/8213/17 «<…> право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених  ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення  випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності».
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення вимоги позивача про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги відповідача та необхідність скасування рішення суду першої інстанції  в цій частині.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне рішення Октябрського районного суду м. Полтава  від 08.10.2021  по справі  № 554/7259/21  скасувати в частині задоволення  позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цих вимог.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної  поліції  задовольнити частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 08.10.2021 по справі № 554/7259/21  скасувати в частині, якою судом задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 08.10.2021 по справі 554/7259/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  21.12.2022 року