УХВАЛА

24 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа №420/9422/21
адміністративне провадження № К/990/24772/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Блажівська Н. Є., Дашутіна І. В., 
перевіривши касаційну скаргу Одеської митниці, що утворена як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №420/9422/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНІЛС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
12 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Одеської митниці.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2022 року касаційну скаргу Одеської митниці залишено без руху та надано 10-денний строк для надання до суду касаційної інстанції заяви, клопотання в якому вказати підстави для поновлення строку касаційного оскарження та докази дати отримання ухвал про повернення касаційної скарги та документ про сплату судового збору.
04 жовтня 2022 року до Суду надійшло клопотання Одеської митниці, в якому скаржник просить відстрочити сплату судового збору.

Перевіривши клопотання про відстрочення сплати судового збору, Суд зазначає таке.

Частиною 1   ст. 133 КАС України   передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, відповідач не відноситься до жодної категорії, для якої передбачена можливість звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.
Крім того, Суд враховує положення п. 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.
Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява №       26746/05, п.108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява №       8225/78, п. 57).
Отже, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, скаржник не усунув, документ про сплату судового збору не надав.
Також, у встановлений судом процесуальний строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали недоліки касаційної скарги не усунуто, клопотання про поновлення строку касаційного оскарження не заявлено.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.
За таких обставин, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ухвалив:
У задоволенні клопотання Одеської митниці про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відмовити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці, що утворена як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №420/9422/21.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              Н. Є. Блажівська

І. В. Дашутін