Справа № 308/10993/16-ц

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
30 серпня 2022 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Фазикош Г.В.,Кондор Р.Ю.,
за участі секретаря: Зубашкова М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року, головуючий суддя Чепурнов В.О., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» про відшкодування шкоди, завданої майну позивача
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до Державного підприємства «Перечинське лісове господарство». Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2016 року під час руху по автодорозі Львів – Самбір – Ужгород на автомобіль марки «Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_1 , впала гілка дерева, внаслідок чого майну позивача було завдано матеріальної шкоди у розмірі 39 157,42 грн. Позивач вважає, що згідно схем- ділянка, на якій росло дерево, належить до відання ДП «Перечинське ЛГ», на яке відповідно до вимог закону покладено обов`язок щодо зрубування аварійних дерев та інших зелених насаджень, а відповідач не виконав даного обов`язку, що і призвело до заподіяння позивачу відповідної матеріальної шкоди. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 15 000 грн моральної шкоди та відповідні судові витрати.
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що сама по собі відсутність факту складання уповноваженим органом матеріалів по справі про адміністративне правопорушення чи невнесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань не може свідчити, що така подія не залежала від волі її учасників, оскільки між сторонами у такому випадку можуть виникнути цивільно-правові, так звані делікті правовідносини. Також, зазначає, про те, що з моменту останнього обстеження та рубки дерев, які становлять небезпеку для автомобільного та залізничного сполучення, створюють загрозу життю та здоров`ю людей до дня падіння дерева на проїжджу частину минуло майже два роки, що також свідчить про неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань з належного утримання зелених насаджень.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апелянт та її представник в черговий раз в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи були повідомленні належним чином. 

Вказане свідчить про умисне і свідоме небажання брати участь в судовому розгляді справи і затягуванні процесу. 
Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. 
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.
   Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Судом встановлено, що 17 серпня 2016 року під час руху по автодорозі Львів-Самбір-Ужгород на автомобіль марки «Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_1 , впала гілка дерева, внаслідок чого майну позивача було завдано пошкоджень.

З відповіді Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 18.08.2016 року №4554/106/25/3-2016 вбачається, що за результатами проведеної перевірки за зверненням ОСОБА_2 за фактом падіння дерева на проїжджу частину автомобільної дороги Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород, яке зареєстроване в ЖСО за № 2097 від 17.08.2016 р., встановлено відсутність в даній події складу будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим перевірку по вказаному факту було зупинено.

       Згідно висновку по рапорту інспектора чергового Перечинського ВП
Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 18.08.2016 р., який складений
працівниками поліції за результатом проведеної перевірки по факту падіння дерева на
проїжджу частину автомобільної дороги Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород,
встановлено відсутність у даній події ознак кримінального чи адміністративного
правопорушення, у зв`язку з чим подальшу перевірку по вказаному факту було зупинено.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, у редакції, чинній на момент настання події, містив щонайменше дві статті, які передбачали відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць (стаття 140 КУпАП) та за порушення землекористувачами правил утримання ділянок, прилеглих до автомобільних шляхів (стаття 142 КУпАП).

Кримінальний кодекс України у редакції, чинній на момент настання події, містив статтю 288, якою була передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху.

Відповідно до Довідки № 923 від 04.11.2016 року Управлінням ДСНС України в Закарпатській області дана подія віднесена до некласифікованої надзвичайної події.

Як вбачається з листа Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 26.10.2017 р. №А/з-29/106/25/3-2017 падіння дерева на проїжджу частину автомобільної дороги Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород відбулося внаслідок несприятливих погодніх умов.

       Згідно акту обстеження місця дорожньо-транспортної пригоди на
автомобільній дорозі Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород (км. 230+180, неподалік автобусної зупинки с. Ворочево), яка трапилася 17.08.2016 р., що складений комісією у складі заступника начальника Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, провідного інженера ВТК Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, головного інженера філії «Великоберезнянський райавтодор» та інспектора дорожнього нагляду Перечинського відділення ГУ НП в Закарпатській області, передбачити можливість падіння дерев з крутого схилу гори, які візуально не є старими і не нависають над проїжджою частиною дороги, неможливо, у зв`язку з чим дану дорожньо-транспортну пригоду визнано нещасним випадком.

Згідно лісорубного квитка серії 02 ЛКБ №467844 від 11.07.2014 р. у кварталі 35 виділ 13 на площі 0,13 га. Відповідачем проведено рубку формування і оздоровлення лісу - вирубку небезпечних дерев.

       Нормативно-правові акти, чинні на момент настання події, не містили вимогу
про конкретну періодичність проведення обстежень зелених насаджень вздовж
автомобільних доріг, у зв`язку з чим твердження апелянта про порушення Відповідачем
такої періодичності є безпідставним.

Таким чином, місцевий суд прийшов до
обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача у падінні дерева на проїжджу частину автомобільної дороги Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород, яке мало місце 17.08.2016 р.
Позивачем на підтвердження розміру заподіяної шкоди подано звіт про визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 732-12-16 від 07.12.2016 р., згідно якого огляд транспортного засобу позивача проведений 05.12.2016 р.
Натомість, первинним і основним документом, в якому мають бути зафіксовані видимі пошкодження транспортного засобу при ДТП є схема місця дорожньо-транспортної пригода, а саме зворотній її бік.
У матеріалах справи відсутня копія зворотнього боку схеми місця дорожньо-транспотної пригоди, яка настала 17.08.2016 р. внаслідок падіння дерева на проїжджу частину автомобільної дороги Н-13 сполученням Львів-Самбір-Ужгород.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність
причинно-наслідкового зв`язку між падінням дерева та тими пошкодженнями автомобіля, які відображені у звіті про визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №732-12-16 від 07.12.2016 р.
       Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.
       Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 1 вересня 2022 року.

Головуючий 

Судді