ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/4752/21  Номер провадження 22-ц/814/3081/22	Головуючий у 1-й інстанції Харабадзе К.Ш.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Хіль Л.М.,
суддів:  Дорош А.І., Лобова О.А., 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та жінку, з якою дитина проживає,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання у розмірі1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.
В обгрунтування вимог вказувала, що з 2019 року вона перебувала з відповідачем по справі у цивільному шлюбі, сторони мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначала, що відповідач матеріальної допомоги на утриманні дитини не надає. 
Вказувала, що на даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною. Інших джерел, окрім соціальної допомоги на дитину, немає. 
Відповідач офіційно працює у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Мрія» на посаді агронома, має стабільну заробітну плату, має задовільний стан здоров`я, інші аліментні зобов`язання у відсутні.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2021 та до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.08.2021 та до досягнення дитиною   ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов просить задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що посилання в рішенні суду на те, що відповідач сплачував кошти на утримання дитини з 28.09.2020 року до 23.07.2021 рок є безпідставними, оскільки позов подано про стягнення аліментів у серпні 2021 року, а не з народження дитини.
Окрім того вказує, що перебування на його утриманні непрацездатної матері та бабусі не підтверджено належними та допустимими доказами.
30.08.2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому ОСОБА_2 вказує, що він з позивачем не перебував у зареєстрованому шлюбі та не проживав з нею однією сім`єю. 
Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання ОСОБА_1   у розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) щомісячно. 
Вказує, що на його утриманні перебуває дружина, малолітня дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатна мати та бабуся. 
Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Місцевим судом вірно встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків), актовий запис № 328 сторони по справі є батьками   ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.08.2021 № 63.
Позивачка є особою працездатного віку, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, має задовільний стан здоров`я, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини у розмірі 860 грн.
В суді першої інстанії відповідач дав пояснення, що він є батьком   ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю дитини у цивільному шлюбі не проживав, взаємних прав та обов`язків, як подружжя, не мав, спільне господарство не вів. У зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 має дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також вказував, що на його утриманні знаходяться непрацездатна мати та непрацездатна бабуся, які є пенсіонерами, хворіють та потребують його допомоги. За період після народження сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 23.07.2021 року ним було перераховано аліментів на розрахунок позивача у розмірі 24500 грн. Також ним надавалися грошові кошти на проведення медичних щеплень дитині, куплявся одяг дитині, лікарські препарати, продукти харчування, гігієнічні засоби при догляді за дитиною.
Вказував, що визнає вимоги частково та просить стягнути з нього на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ., у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
З матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його сина.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2 працює провідним агрономом в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «МРІЯ» , з 01 травня 2021 року по 01 жовтня 2021 року сукупний дохід склав 126 686 гривень 74 копійки. 
Задовольняючи частково позов місцевий суд виходив з того, що наявні підстави для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини всіх його доходів та на утримання жінки, з якою проживає його дитина, до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно.
Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.
Так, за приписами статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Згідно з чч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
З урахуванням зазначеного, необхідною умовою утримання жінки, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка є малолітньою та проживає з матір`ю, яка в свою чергу на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці, доходи позивача складають лише соціальні виплати, відповідач не приймає участі у вихованні дочки.
Доведеність батьківства відповідача стосовно народженої від нього позивачем дитини породжує обов`язок відповідача як на утримання дитини так і на утримання її матері, оскільки вона не має самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги, виходячи з приписів ч. 2 ст. 91 СК України, якою констатовано, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2 працює провідним агрономом в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «МРІЯ» , з 01 травня 2021 року по 01 жовтня 2021 року сукупний дохід склав 126 686 гривень 74 копійки. 
Також встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 має малолітню дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За таких обставин, з урахуванням того, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває його дружина та малолітня дочка, місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини всіх його доходів та на утримання жінки, з якою проживає його дитина, до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно.
Посилання відповідча на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір та бабуся не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Дані обставини самі по собі не є достатньою підставою для визначення аліментів у розмірі меншому, ніж зазначений судом першої інстанції, оскільки відповідач не надав доказів, що в результаті надання матері, бабусі утримання у нього погіршився майновий стан. 
Аналогічний висновок закріплено у постанові Верховного Суду України у справі № 552/3611/19 від 17 травня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що слід стягувати з відповідча ј частину аліментів на утримання дитини та 1/4 частину аліментів на утримання жінки з якою проживає дитини не заслуговують на увагу, оскільки на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитини та його дружина, а тому розмір аліментів зазначений судом першої інстанції є співмірним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Таким чином, апеляційна скарга не містить жодних доводів стосовно помилковості висновку суду першої інстанції у оскаржуваній частині судового рішення.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v.Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04). 
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .
Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції
Головуючий суддя                                                   Л.М. Хіль 
Судді А.І. Дорош
О.А. Лобов