К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

6 вересня 2022 року                                                                       місто Київ
 
справа № 357/1771/21                                    
апеляційне провадження № 22-ц/824/7090/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Головачова Я.В.,
 
суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.,
 
за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд", подану представником Козачковим Віталієм Леонідовичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у складі судді Цукурова В.П. від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд" про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги, 
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                         ТОВ "Агромонтажбуд" про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги.
 
Позов мотивовано тим, що 26 серпня 2016 року між  ОСОБА_1 та                       ТОВ "Агромонтажбуд" укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги        № 3/08-16, відповідно до умов якого засновник зобов`язався надати підприємству поворотну фінансову допомогу в межах суми 1 000 000 грн. на безоплатній основі, грошові кошти надаються до моменту вимоги їх повернення засновником.  
 
26 серпня 2016 року ОСОБА_1 перераховано на рахунок ТОВ "Агромонтажбуд" фінансову допомогу в розмірі 565 000 грн.; 29 серпня 2016 року - 325 000 грн.
 
3 квітня 2020 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення фінансової допомоги, однак відповідач свої зобов`язання не виконав і гроші не повернув.
 
Посилаючись на неналежне виконання ТОВ "Агромонтажбуд" своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами поворотної фінансової допомоги на загальну суму     890 000 грн., три проценти річних в розмірі 26 782 грн. 54 коп. та інфляційні втрати в розмірі 57 532 грн. 56 коп.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Агромонтажбуд" на користь ОСОБА_1 заборгованість з поворотної фінансової допомоги за договором            № 3/08-16 від 26 серпня 2016 року у розмірі 890 000 грн., три проценти річних у розмірі       26 782 грн. 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 57 532 грн. 56 коп., судовий збір у розмірі 9 743 грн. 15 коп., а всього стягнуто 984 058 грн. 25 коп.В частині вимог про нарахування трьох процентів річних на суму заборгованості на підставі частини 10 статті 265 ЦПК України відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено існування між сторонами договірних правовідносин, що виникли на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги і наявність у відповідача обов`язку повернути отримані у борг кошти. При цьому строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки за умовами договору поротна фінансова допомога надається до моменту вимоги позичальника її повернути, що у даному випадку відбулося у квітні 2020 року. Відмовляючи у зазначенні в рішенні про нарахування трьох процентів річних на суму заборгованості на підставі частини 10 статті 265 ЦПК України, суд виходив із відсутності у нього такого обов`язку. 
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "Агромонтажбуд" - Козачков В.Л., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Скаржник зазначає, що судом не було враховано повернення позивачу поворотної фінансової допомоги в сумі 518 750 грн., а саме: 3 березня 2016 року - 30 000 грн.; 17 травня 2016 року - 15 295 грн. 20 коп.; 27 травня 2016 року - 49 500 грн.; 5 серпня 2016 року - 49 800 грн.; 10 серпня 2016 року - 30 404 грн. 80 коп.; 30 вересня 2016 року - 50 000 грн.; 1 грудня 2016 року - 21 310 грн.; 23 грудня 2016 року - 40 000 грн.; 28 лютого 2017 року - 174 000 грн.; 26 квітня 2017 року - 8 440 грн.; 18 серпня 2017 року - 50 000 грн. Сума поворотної допомоги в розмірі 340 000 грн. поверненню не підлягає у зв`язку із її віднесенням до доходів підприємства через перебіг трирічного терміну позовної давності. 
 
Пунктом 2.1 договору про надання поворотної фінансової допомоги від 26 серпня 2016 року № 3/08-16 встановлено, що поворотна фінансова допомога надається не пізніше ніж через 10 днів з дати підписання договору у розмірі 1 000 000 грн. Разом з тим, позивач надав поворотну фінансову допомогу в сумі 858 750 грн., чим не виконав свої зобов`язання на суму 142 250 грн. За змістом статті 615 ЦК України у разі порушення однією стороною
зобов`язання, друга сторона має право відмовитися від зобов`язання. Отже, з 6 вересня 2016 року почався перебіг строку позовної давності у зв`язку із одностороннім припиненням зобов`язання.
 
Суд помилково вважав, що строк позовної давності відраховується з моменту направлення позивачем листа про повернення поворотної фінансової допомоги (з 2 квітня 2020 року), оскільки вказаний лист не має жодного відношення до договору про надання поворотної фінансової допомоги від 26 серпня 2016 року № 3/08-16.  Текст листа містить вимогу про повернення фінансової допомоги в розмірі 1 511 000 грн., однак правочин на таку суму між сторонами не укладався. З урахуванням наведеного, строк позовної давності закінчився 5 вересня 2019 року.
 
Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що даний позов вже є четвертим зверненням позивача за захистом нібито порушених прав. Так, ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою про привласнення директором підприємства його грошових коштів, що свідчить про вину директора, а не самого підприємства. Згодом, позивачем було подано позов до районного суду про стягнення спірної суми, однак заява повернута без розгляду. Також було звернення до Господарського суду Київської області із заявою про порушення процедури банкрутства ТОВ "Агромонтажбуд", у задоволення якої судом відмовлено. Під час розгляду справи господарським судом, зокрема, було встановлено факт виконання відповідачем своїх зобов`язань по поверненню фінансової допомоги, а суму в розмірі 340 000 грн. визнано безповоротною. Усі ці дії пов`язані із небажанням позивача повертати відповідачу грошових коштів в сумі майже 3 000 000 грн., спір відносно яких вирішується господарським судом Житомирської області. Також слід звернути увагу на те, що по суті між сторонами була спільна діяльність фізичної особи засновника (позивача) та відповідача, оскільки вкладені грошові кошти використовувались для придбання сільськогосподарської техніки, яка в подальшому перепродавалась за більшою ціною ТОВ "Нормагро" і яке відмовляється повертати грошові кошти від реалізованої техніки.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.  
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання
 
Представник ТОВ "Агромонтажбуд" - Маслюк А.А. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що 26 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Агромонтажбуд" укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 3/08-16 (далі - договір)  (том І а.с.3).
 
Пунктом 2.1. договору передбачено, що поворотна фінансова допомога  надається частинами в національній валюті України в межах суми 1 000 000,00 грн. без ПДВ.
Поворотна фінансова допомога надається засновником не пізніше ніж через 10 робочих днів з дати підписання даного договору.
 
На виконання умов договору, 26 серпня 2016 року ОСОБА_1 через касу                  АТ "Райффайзен Банк Аваль"були перераховані грошові кошти на рахунок                              ТОВ "Агромонтажбуд" в розмірі 565 000,00 грн.; 29 серпня 2016 року - 240 000,00 грн. та 85 000,00 грн. Факт перерахування коштів підтверджується заявою на переказ готівки № 088234561 від 29 серпня 2016 року; заявою на переказ готівки № ОDОТ42979 від 29 серпня 2016 року; заявою на переказ готівки № ОDОТ53344 від 26 серпня 2016 року, а також випискою про рух коштів по рахунку (том І а.с. 4, 5, 6, 7, зворот а.с. 18).
 
Відповідно до пункту 3.1. договору поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення засновником.
 
3 квітня 2020 року позивачем, у встановленому договором порядку, на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення поворотної фінансової допомоги на суму 1 511 000 грн., до якої, зокрема, входить надана поворотна фінансова допомога від 26 серпня 2016 року в розмірі 565 000 грн., від 29 серпня 2016 року в розмірі 325 000 грн. (том І а.с.30, 31, 32).
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
 
Відповідно до положень статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.  
 
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Згідно з приписами статі 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції,  виходячи з дійсного змісту та достовірності наданого позивачем письмового договору про надання поворотної фінансової допомоги від 26 серпня 2016 року № 3/08-16, дійшов правильного висновку про наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики.
 
За умовами договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога  надається частинами в національній валюті України в межах суми 1 000 000,00 грн. без ПДВ. не пізніше ніж через 10 робочих днів з дати підписання даного договору.
 
26 серпня та 29 серпня 2016 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача позику в сумі 890 000 грн. Докази щодо повернення вказаної суми відсутні.
 
Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, борг не повернув, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості за договором та нарахованих на неї на підставі частини 2 статті 625 ЦК України процентів за прострочення виконання зобов`язанні та інфляційних втрат.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано факт повернення позивачу поворотної фінансової допомоги в розмірі 518 750 грн., а сума поворотної допомоги в розмірі 340 000 грн. поверненню не підлягає у зв`язку із її віднесенням до доходів підприємства через перебіг трирічного терміну позовної давності, відхиляються колегією суддів.
 
Скаржник зазначає, що на виконання умов договору позивачу було повернуто 3 березня 2016 року - 30 000 грн.; 17 травня 2016 року - 15 295 грн. 20 коп.; 27 травня 2016 року - 49 500 грн.; 5 серпня 2016 року - 49 800 грн.; 10 серпня 2016 року - 30 404 грн. 80 коп.; 30 вересня 2016 року - 50 000 грн.; 1 грудня 2016 року - 21 310 грн.; 23 грудня 2016 року - 40 000 грн.; 28 лютого 2017 року - 174 000 грн.; 26 квітня 2017 року - 8 440 грн.; 18 серпня 2017 року - 50 000 грн.
 
Однак, більшість з цих платежів не відносяться до правовідносин, які виникли на підставі договору від 26 серпня 2016 року, оскільки передують його укладенню. Крім того, жодного належного доказу на підтвердження повернення вказаних сум матеріали справи взагалі не містять.
 
Посилання у апеляційній скарзі на те, що під час розгляду питання Господарським судом Київської області щодо відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агромонтажбуд" у справі № 911/3533/20, зокрема, було встановлено факт виконання відповідачем своїх зобов`язань по поверненню фінансової допомоги, а суму в розмірі 340 000 грн. визнано безповоротною також є необґрунтованими, оскільки в ухвалі Господарського суду Київської області від 14 січня 2021 року відповідні обставини не встановлені.
 
Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги ТОВ "Агромонтажбуд" про невиконання позивачем умов договору та у зв`язку із цим відмовою відповідача від зобов`язань, оскільки пунктом 2.1. договору встановлено обов`язок надання позивачем фінансової допомоги в розмірі 1 000 000 грн., а фактично надано лише у розмірі 858 750 грн.
 
Зі змісту пункту 2.1. договору убачається, що поворотна фінансова допомога  надається частинами в національній валюті України в межах суми                     1 000 000,00 грн. без ПДВ.
 
Тлумачення наведеного пункту договору дає підстави для висновку, що сторони погодили розмір позики, який не повинен перевищувати 1 000 000 грн., а не дорівнювати йому. З урахуванням наведеного, позивач належним чином виконав свої зобов`язання в цій частині.
 
Доводи апеляційної скарги про наявність між сторонами інших судових проваджень, домовленості про ведення спільної діяльність фізичної особи засновника (позивача) та відповідача (оскільки вкладені грошові кошти використовувались для придбання сільськогосподарської техніки, яка в подальшому перепродавалась за більшою ціною ТОВ "Нормагро" і яке відмовляється повертати грошові кошти від реалізованої техніки) не стосуються суті спірних правовідносин (виконання зобов`язання за договором), а тому колегією суддів до уваги не беруться.
 
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд зазначає таке.
 
За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
 
Відповідно до статті 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.
 
Строки позовної давності мають загальний характер.
 
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
 
Частиною 5 статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.
 
Позовна давність відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
 
Констатуючи відсутність з боку позивача порушення строку звернення до суду із відповідним позовом, суд першої інстанції виходив із того, що перебіг позовної давності почався з моменту направлення позивачем у квітень 2020 року вимоги щодо повернення поворотної фінансової допомоги.
 
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком.
 
Так, відповідно до пункту 3.1. договору про надання поворотної фінансової допомоги від 26 серпня 2016 року № 3/08-16 поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення засновником.
 
Разом з тим, у пункті 8.1. договору сторони погодили, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 25 серпня 2017 року.
 
Тлумачення вказаних умов договору свідчить про те, що сторонами було погоджено обов`язок позичальника повернути позику на вимогу позикодавця, але не пізніше закінчення строку дії договору - 25 серпня 2017 року.
 
Оскільки відповідачем не була повернута сума позика у визначений            договором строк, то перебіг позовної давності за вимогою про повернення боргу починається з наступного дня після закінчення строку дії договору і закінчується  25 серпня 2020 року.
 
З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом 18 лютого 2021 року.
 
В той же час, слід зауважити, що частиною 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Пунктом першим Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" установлений карантин на всій території України з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020.
 
У подальшому зазначений строк продовжувався Постановами КМ № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 9 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, і діє до 30 квітня 2021 року.
 
Тобто, з 12 березня 2020 року і до скасування карантину, строки позовної давності продовжені Законом, а тому позивачем не допущено пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково визначив період початку перебігу строку позовної давності, при цьому ухваливши по суті правильне рішення про часткове задоволення позову. Тому мотивувальну частину рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2022 року необхідно змінити з урахуванням висновків, сформульованих у цій постанові.  
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агромонтажбуд", подану представником Козачковим Віталієм Леонідовичем, задовольнити частково.
 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2022 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.
 
            Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
 
Головуючий                                                            Судді: