Справа № 303/4901/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

24.11.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
                                                                в с т а н о в и в:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою 08.06.2021, о 00 год 24 хв, по вул. Сороча в м. Мукачеві ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2021 не керував автомобілем марки «Daewoo Sens» 08.06.2021 в стані алкогольного сп`яніння, не згідний з результатами проведеного алкотестування, оскільки прилад «Драгер» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, не є сертифікованим, вимагав повторного проходження медичного огляду, на що йому лікарем було відмовлено; у порушення вимог ст. 266 КУпАП в матеріалах справи відсутнє направлення апелянта до закладу охорони здоров`я; всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, що викликає сумнів щодо достовірності медичного висновку про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Вважає доданий до матеріалів справи відеозапис недопустимим та неналежним доказом, оскільки він не є безперервним, отриманий без належного дозволу, без повідомлення особи про відеозйомку. На переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає приписам ст. 256 КУпАП. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вивчивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Русина І. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в апеляційному суді розглядається подана ОСОБА_1 апеляційна скарга. Водночас, адвокатом Русином І. М. направлено до апеляційного суду 24.11.2022 клопотання, у якому він вчергове просить відкласти судовий розгляд на інший день, обґрунтовуючи доводи тим, що його підзахисний ОСОБА_1 перебуває у зоні бойових дій та немає змоги прибути до суду, при цьому адвокат Русин І. М. свою неявку до суду обґрунтовує тим, що до 30 листопада 2022 року він перебуватиме закордоном. Водночас, жодних доказів (документів) на підтвердження вказаних у клопотанні обставин, а саме: перебування ОСОБА_1 у зоні бойових дій, та свого перебування за межами території України, адвокат Русин І. М. не надав. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд бере до уваги те, що судові засідання декілька разів відкладались, зокрема: 25.11.2021 (а. с. 44), 20.06.2022 (а. с. 50), при цьому доказів про поважність причин неявки ОСОБА_1 та адвоката на ці засідання до апеляційного суду адвокатом Русином І. М. жодного разу надано не було. Тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Русина І. М., суд апеляційної інстанції враховує і практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. 

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчать про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується такими доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 518487 вказано, 08.06.2021, о 00 год 24 хв, по вул. Сороча в м. Мукачеві ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згідний, з показниками приладу «Драгер» також не погоджується. Попросив повторно провести освідування, однак, у КНП «Мукачівська ЦРЛ» йому було відмовлено. Те, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію свідчать його підписи.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 219 від 08.06.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря КНП «Мукачівська ЦРЛ», за результатами обстеження лікарка ОСОБА_2 встановила, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 2).

Зі змісту рапорту лейтенанта поліції Капітана В. С. убачається, що під час несення служби поліцейські зупинили автомобіль марки «DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого порушив правила дорожнього руху. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , у працівників поліції виникла підозра щодо його тверезості у зв`язку з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, водій погодився, освідування пройшов у КНП «Мукачівська ЦРЛ», результат – позитивний. При цьому, у рапорті зазначено, що на водія ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2. 9 «а» ПДР складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено його від керування транспортним засобом (а. с. 3).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №130389 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок гривень) (а. с. 5).

На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 08.06.2021, яку фіксував працівник поліції на бодікамеру. Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов освідування у закладі охорони здоров`я, результат огляду був позитивний – 0, 47 % проміле. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене ним правопорушення.

У матеріалах справи міститься Акт медичного огляду №219 від 08.06.2021, з якого убачається, що у результаті проведення освідування за допомогою приладу «Драгер 5820» ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Так, за результатами освідування, проведеного 08.06.2021 о 00 год 45 хв, ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані - 0, 47 % проміле (а. с. 19, 20).

Докази, які досліджені місцевим судом та перевірені судом апеляційної інстанції є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки жодних порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Капітан В. С. мав упереджене ставлення до ОСОБА_1 , або діяв всупереч встановлених законом порядку та процедури направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що він мав підстави для фальсифікації процесуальних документів або ж обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, – у підтвердження таких даних відсутні будь-які докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги, і на такі не посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі. Окрім того, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час зупинки та оформлення щодо нього матеріалів адміністративного правопорушення, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікарки КНП «Мукачівська ЦРЛ» ОСОБА_4 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування водія у нетверезому стані були підстави для фальсифікації вищевказаного документу, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні своїх посадових обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення суперечить приписам ст. 256 КУпАП, оскільки у справі відсутні пояснення свідків, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч. 2 ст.266 КУпАП якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. З матеріалів справи убачається, що процедура проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 фіксувалася на бодікамеру працівників поліції, тому залучення двох свідків у заданих обставин не було доцільним, та не суперечило приписам ст. 266 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів, що свідчать про направлення ОСОБА_1 на освідування до медичного закладу не є підставою для скасування постанови, оскільки вказана обставина не спростовує факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння. 

При оцінці доводів ОСОБА_5 і про те, що до матеріалів справи не долучений відповідний акт медичного огляду, апеляційний суд такі визнає безпідставними, оскільки наявні докази їх спростовують. Так, наявний у справі акт медичного огляду №219 від 08.06.2021, з якого убачається, що у результаті проведення освідування за допомогою приладу «Драгер 5820» ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатом 0, 47 % проміле, підтверджує те, що доводи в цій частині є надуманими.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що прилад «Драгер», за допомогою якого ОСОБА_1 пройшов освідування, не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, оскільки він не є сертифікованим в Україні. Відхиляючи ці твердження, суд апеляційної інстанції на підставі наявних доказів, які досліджені та оцінені належним чином, констатує, що огляд проводився за добровільною згодою ОСОБА_1 , між тим доказів на підтвердження того, що водій просив чи вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Drager Alcotest 5820» безпосередньо перед чи під час проведенням огляду, або після такого, у матеріалах справи не міститься. 

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 5820, включені до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Відповідно до даних органу з оцінки відповідності ДП «Український медичний центр сертифікації» сертифікат відповідності від 08.06.2018 №UA.TR.039.645 виданий уповноваженому представнику ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», у тому числі на газоаналізатор Drager Alcotest 5820, код за каталогом:83 24 921.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, виробник Drager Safety AG&Co.KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck, - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію №14455, у якого необмежений строк дії.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 5820, який використовується патрульною поліцією та перебуває в експлуатації у медичних закладах, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Тобто, газоаналізатор «Драгер 5820» був дозволений для проведення освідування на території України.

Отже, освідування ОСОБА_1 проведено у відповідності до норм чинного законодавства, уповноваженою особою, у порядку, встановленому законом, оскільки алкотестер «Драгер 5820», який є допустимим та сертифікованим для проведення такого огляду, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими та оцінені апеляційним судом як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. При цьому апеляційний суд зазначає, що у підтвердження доводів у цій частині ОСОБА_1 не надав будь-які докази.

Доводи адвоката Кабація В. І. про те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи, також не може слугувати належним доказом, оскільки він не є безперервним, - апеляційний суд не визнає слушними, адже свого підтвердження вони не знайшли і спростовуються достовірними та достатніми доказами, що свідчать про те, що ОСОБА_1 порушені вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянта слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння, проведений щодо ОСОБА_1 у медичному закладі є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано процес проходження водієм відповідного огляду.

Позиція ОСОБА_1 щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Русин І. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН