Справа № 462/2951/22                                Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М. 
Провадження № 33/811/1279/22                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кутаса Андрія Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2022 року, 

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн. 
Згідно постанови, ОСОБА_1 , о 01.30 год., 17 червня 2022 року по вул. Кульпарківській, 96, у м. Львові, керував транспортним засобом «Renault Logan» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимогу п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що адміністративне стягнення накладено необґрунтовано, постанова суду підлягає скасуванню, а його вина не доведена зібраними та долученими до матеріалів справи доказами.
Наголошує, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, на відеозаписі не зафіксовано його згоду на проходження такого огляду, оскільки відео є фрагментарним, відеофіксація події не здійснювалася належним чином.
Повідомляє, що у патрульного поліцейського Солодовнікова В.Г. було упереджене ставлення до нього, оскільки він неодноразово складав протоколи про адміністративні правопорушення відносно нього.
Його поведінка була адекватною, врівноваженою, з відеозапису не видно ознак, відповідно до яких йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
Працівниками поліції зупинено його автомобіль безпідставно, не виконано вимог ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», а саме не повідомили йому прізвища, посади, спеціального звання працівника поліції, не надано можливості ознайомитися з їхніми документами.
Зазначає, що він працює водієм таксі, перевозив пасажирів, дана робота є його основним джерелом доходу, процедура огляду на стан наркотичного сп`яніння позбавить його заробітку, за той час який буде на неї витрачено.
Звертає увагу, що він звертався до суду першої інстанції з клопотання про витребування сертифікатів відповідності на нагрудні відео реєстратори, проте йому було відмовлено.
Наголошує, що не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 237198 від 17 червня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала дійсності), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі, відмовився;
- інформацією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), з якого встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала дійсності);
- даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО №5493288 від 17 червня 2022 року (а.с. 5), відповідно до якої ОСОБА_1 було зупинено за порушення п. 2.1г ПДР України;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому ОСОБА_1 було зупинено в період дії комендантської години, у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від якого водій відмовився, окрім того йому роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду в медичному закладі, ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, роз`яснено права та обов`язки, відсторонений від керування транспортним засобом.
Аргументи сторони захисту, що відеозапис є фрагментарним,а відеозапис не здійснювався належним чином не беруться до уваги апеляційного суду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Хоч наявні в матеріалах справи відеозаписи є фрагментарними, водночас на таких зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Доводи ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. 
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснили водієві наслідки відмови від проходження такого огляду, зазначили ознаки сп`яніння, які були у ОСОБА_1 , після чого він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, окрім того особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не зазначала, що він не довіряє працівникам поліції, чи в них є якесь упереджене ставлення до нього. З відеозаписів, долучено до матеріалів справи, не вбачається, що працівники поліції мали упереджене ставлення до водія.
Твердження апелянта, що працівниками поліції не виконано вимог ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», а саме не зазначено прізвища, посади, спеціального звання працівника поліції, не надали можливості ознайомитися з документами, спростовуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому після зупинки транспортного засобу, працівник поліції представився, назвав спеціальне звання, окрім того водій не просив надати працівників поліції свої посвідчення.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                Партика І.В.