Номер провадження: 22-ц/813/7465/22 
Справа № 947/38145/21
Головуючий у першій інстанції Луняченка В.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу уповноваженої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради Поповської Інни Петрівни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової шкоди, -
                        В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової шкоди у розмірі 222 654 грн, завданої падінням дерева на його автомобіль, мотивуючи це тим, що 08.03.2019 року він припаркував свій автомобіль біля будинку АДРЕСА_1 . У цей же день, приблизно о 18 годині 45 хвилин відбулось падіння дерева, що було розташоване напроти 6-7 під`їздів будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого було пошкоджено 5 транспортих засобів, серед яких і автомобіль позивача. Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 від 12.04.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу від падіння дерева на його автомобіль складає 222 654,52 грн. Позивач звертався до різних комунальних підприємств, організацій, однак згідно їх відповідей дерево, яке впало, на їх балансі не знаходиться. Оскільки балансоутримувач дерева не визначений, то відповідальність має покладатися на виконавчий комітет ОМР.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 222 654 грн. Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 3 326 грн, які складаються із судового збору у розмірі 2 226,54 грн, витрат понесених на оцінку матеріальної шкоди (звіт) у розмірі 1000 грн та витрат на подання доказів у розмірі 100 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, уповноважена особа виконавчого комітету Одеської міської ради Поповська І.П. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що:
- позивачем не надано належного підтвердження фіксування події органами поліції; 
- судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють відносини щодо утримання зелених насаджень у населених пунктах та відшкодування шкоди внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою;
- оскільки балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ОСББ «Камелот», то воно несе відповідальність за завдану шкоду; 
- суд не врахував наявність вини самого ОСОБА_1 у настанні події, який припаркував автомобіль у неналежному місці;
- позивачем не доведено протиправної поведінки виконавчого комітету, а також причинно-наслідкового зв’ язку між протиправною поведінкою та завданою майновою шкодою;
- позивачем не надано належних доказів щодо розміру спричиненої йому шкоди. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень. Оскільки виконавчим органом не було визначено балансоутримувача, який має доглядати за зеленими насадженнями у тому числі деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян та їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля SUBARU FORESTER, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 68).
08.03.2019 року приблизно о 18 годині 45 хвилин сталося падіння дерева, внаслідок чого, припаркований позивачем автомобіль за адресою проспект Небесної Сотні, 8, м.Одеса, та розташовані поруч з ним інші автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
За фактом цієї події, позивач звертався до Київського відділу поліції, що підтверджується талоном повідомленням № 027043 про прийняття від ОСОБА_1 заяви щодо падіння дерева на його автомобіль, заявами від 08.03.2019 року за № 6155 та поясненнями лейтенанту поліції Симоненко Є.О. від 08.03.2019 року про обставини події (а. с. 28-31).
Відповідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 № 1903193 складеного 12.04.2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику від падіння дерева на автомобіль SUBARU FORESTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки складає 222 654,52 грн.(а. с. 48-53).
Згідно з п.9 ст.10 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
У відповідності до ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Пунктом 4 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.
Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства.
У ст.25, ч.1 ст.28 Закону «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства.
Згідно з п.п.10, 11 п.7.2 Правил благоустрою території міста Одеси, на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами.
Відповідно до п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.07.2006 року за №880/12754, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.
Згідно з п.9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.
Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.
Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень.
Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.
Відповідно до п.п.7 п. «а» ч.1 ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Таким чином, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_1 .
При вирішенні аналогічного спору Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №2-1474/11, дійшов такого ж висновку, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради.
Відповідно листа КП «ЖКС «Вузівський» від 13.03.2019 року на балансі КП «ЖКС «Вузівський» дерев не має (а.с.33).
Відповідно листа КП «Міськзелентрест» від 11.03.2019 року № 333 – зелені насадження, висаджені на прибудинковій території житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 , на балансі підприємства не знаходяться (а.с.35). 
В матеріалах справи міститься копія рішення Одеської міської ради від 21.09.2016 року «Про передачу багатоквартирних жилих будинків, що обліковуються на балансі комунальних підприємств житлово-комунального сервісу Одеської міської ради, в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків» відповідно до якого вирішено: 
1) передати багатоквартирні жилі будинки, що обліковуються на балансі комунальних підприємств житлово-комунального сервісу Одеської міської ради, в управління (на баланс) об`єднань співвласників багатоквартирних будинків зідно з додатком;
2) доручити комунальним підприємствам житлово-комунальному сервісу Одеської міської ради передати об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків в управління (на баланс) багатоквартирні жилі будинки зазначені у п.1 цього рішення разом із технічною документацією за актом приймання-передачі в порядку визначеному законодавством. 
Комісією утвореною згідно з наказом КП «ЖКС «Вузівський» № 56 від 25.04.2018 року складено акт від 18.05.2018 року про списання багатоповерхового будинку по проспекту Небесної Сотні, 10 з балансу КП «ЖКС «Вузівський» (а.с. 107).
Разом з тим, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції сторонами не були надані до суду докази, на підтвердження передачі у встановленому законом порядку ОСББ «Камелот» відповідних об`єктів зелених насаджень, які знаходяться біля багатоквартирного житлового будинку по проспекту Небесної Сотні, 10 в м. Одесі (зокрема дерева, падіння якого на автомобіль належний позивачу сталося 08.03.2019 року) так само як і не визначено балансоутримувача об`єктів благоустрою зеленого господарства. 
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №200/22129/16.
Крім того в матеріалах справи відсутні документи і про визначення меж земельної ділянки, що відноситься до прибудинкової території багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 і передачі цієї земельної ділянки у користування (власність) ОСББ «Камелот».
Підсумовуючи усе вищенаведене, судом зроблений обґрунтований висновок, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради.
Враховуючи те, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева у даному випадку повинно бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради.
За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо відповідальності ОСББ «Камелот» за відповідні зелені насадження відхиляються апеляційним судом.
Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем доведено факт завдання йому шкоди в результаті падіння дерева на автомобіль позивача, протиправну бездіяльність відповідача, яка виразилась у невизначені балансоутримувача цього зеленого насадження та причинний зв`язок із заподіяною шкодою та неправомірною поведінкою відповідача, що стало причиною пошкодження автомобіля, а відповідач відповідно до вимог статей 10-13, 49, 81, 89 ЦПК України  року це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав відшкодування шкоди. 
У ч.2 ст.1166 ЦК передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина  2 статті 1192 ЦК України).
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.
Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема тим, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів, тощо. 
Проте, відповідно до довідки Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 01.10.2019 року № 10.1-15/844, в день настання події, тобто 08.03.2019 року температура повітря складала від 4,9 до 10,6 градусів за Цельсієм, вітер південно-західний, 3-5 м/сек, максимальний порив 10 м/сек. Таким чином, докази, що подія сталася внаслідок непереборної сили - відсутні.
Доводи апеляційної скарги, що оскільки дерево, яке впало, росло на прибудинковій території ОСББ «Камелот» пр. Небесної Сотні, 10, то відповідальність повинно нести саме воно, є безпідставними, оскільки доказів щодо передачі земельної ділянки, на якій росло дерево, у власність чи користування ОСББ «Камелот», або визначення останнього балансоутримувачем дерев на цій земельній ділянці матеріали справи не містять, а відтак відповідальність несе виконавчий комітет. 
Районний суд правильно вказав, що відповідальними особами за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень. Саме на виконавчий комітет ОМР покладений обов`язок забезпечити належне та безпечне утримання зелених насаджень на території міста, в тому числі на прибудинкових територіях шляхом створення відповідного органу або передачі насаджень балансоутримувачу у встановленому законом порядку. Оскільки, виконавчий комітет не визначав ОСББ «Камелот» балансоутримувачем зелених насаджень, які розташовані біля будинку АДРЕСА_1 , то відповідальність за утримання та збереження зелених насаджень несе виконавчий комітет.
Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено наявність таких складових елементів деліктного зобов`язання, як протиправна поведінка з боку виконавчого комітету та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою виконавчого комітету та завданою майновою шкодою, є неспроможніми, оскільки саме бездіяльність відповідача у невжитті необхідних та своєчасних заходів для належного утримання об`єкту благоустрою, а саме зелених насаджень за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні 10, стала причиною пошкодження автомобіля позивача.
Крім того, як видно з матеріалів справи, про проблему аварійного дерева за адресою проспект Небесної Сотні 10 м.Одеса, виконавчий комітет був обізнаний ще 02.08.2018 року, тобто за 7 місяців до настання події. 
Так, з матеріалів вбачається, що 02 серпня 2018 року на електронну адресу Єдиного центру звернень громадян Одеської міської ради надійшло звернення від громадян, що на території будинку по АДРЕСА_1 , нависла тополя, яка почала скидати гілки, у зв`язку з чим громадяни просили обстежити дерево на предмет аварійності та вжити відповідні заходи для безпеки громадян. 
Однак, дане питання виконавчим комітетом вирішено не було та відповідно листа Київська РА ОМР від 17.08.2018 року та листа Департаменту міського господарства ОМР від 11.09.2018 року - оскільки будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ОСББ «Камелот», то дане питання повинно вирішуватися ним. 
Проте, ОСББ «Камелот» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 , а не зелених насаджень, що ростуть на вулиці вздовж дороги біля та напроти будинку. 
У разі добросовісного виконання виконавчим комітетом своїх обов`язків та завчасного встановлення відсутності балансоутримувача зелених насаджень на території, на якій росло аварійне дерево, та вжиття за таких обставин відповідних заходів, дану подію, яка сталася 08.03.2019 року можна було б уникнути.
У зверненні від 02.08.2018 року громадяни повідомляли, що це не перше на тому місці аварійне дерево, три таких нещодавно впали.
За таких обставин, виконавчий комітет зобов`язаний був зреагувати, вжити відповідних заходів для визначення балансоутримувача території, на якій росло аварійне дерево (через дорогу від місця розташування багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ), а не вважати таким автоматично ОСББ «КАМЕЛОТ», як балансоутримувача будинку АДРЕСА_1 незважаючи на відсутність акту прийому-передачі на баланс земельних насаджень (зокрема дерева, падіння якого сталося 08.03.2019 року) та відсутність офіційного рішення та виданого на його підставі документа про визначення меж земельної ділянки, яка відноситься до прибудинкової території багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 і передачі цієї земельної ділянки у користування (власність) ОСББ «Камелот».
Саме бездіяльність виконавчого комітету через не визначення балансоутримувача території, на якій росло аварійне дерево та не реагування у такому випадку самостійно, як орган, який несе відповідальність у випадку не визначення балансоутримувача, стала причиною події, яка мала місце 08.03.2019 року.
Виконавчим комітетом не надано жодного доказу, що ОСББ «Камелот» є балансоутримувачем зелених насаджень на земельній ділянці, де росло аварійне дерево, а також що ця земельна ділянка, де росло дерево, падіння якого сталося 08.03.2019 року відноситься до прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , а тому підстав для покладення відповідальності на ОСББ «Камелот», яку повинен нести в даному випадку виконавчий комітет через свою бездіяльність, не має.
Доводи відповідача, що суд не врахував вини самого позивача у настанні події, який припаркував автомобіль у неналежному місці, є неспроможніми, оскільки, факт неправильного паркування працівниками правоохоронних органів зафіксовано не було, відомості стосовно притягнення позивача до відповідальності за відповідні порушення в сфері дорожнього руху у матеріалах справи відсутні, а інші докази, які б підтверджували порушення позивачем правил паркування відповідачем до суду не представлено.
Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано належного підтвердження фіксування події органами поліції, спростовується талоном повідомленням № 027043 про прийняття від ОСОБА_1 заяви щодо падіння дерева на його автомобіль, заявами від 08.03.2019 року за № 6155 та поясненнями позивача лейтенанта поліції Симоненко Є.О. від 08.03.2019 року про обставини події (а. с. 28-31).
Доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем суми збитків у розмірі 222 654,52 грн. є неспроможніми та спростовується звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 від 12.04.2019 року. У вказаному звіті детально розписані пошкодження та розрахунок матеріального збитку. Пошкодження автомобіля, які відображені на фото таблицях до звіту та в протоколі огляду відповідають фотофіксації та відеофіксації, зафіксованих позивачем 08.03.2019 року після падіння дерева на автомобіль, копія диску якого міститься в матеріалах справи (а.с.80). 
Крім того, позивачем було запрошено представників Одеської міської ради, Київської районної адміністрації ОМР, КП «ЖКС «Вузівський» та ОКП «Міськзелентрест» на огляд оцінки матеріальних збитків, завданих його автомобілю 08.03.2019 року від падіння дерева (а.с.36, 38, 40, 41). Однак, підтвердивши отримання листа (а. с. 37, 39), ОМР та Київська районна адміністрація в призначений час не з`явилися. 
Крім того, відповідач не був позбавлений надати свій висновок експерта, складений на його замовлення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач заявляв в суді першої інстанції клопотання про призначення експертизи, оскільки у нього виникли сумніви, що наведені у звіті пошкодження були спричиненні в результаті падіння дерева. Суд відмовив у задоволенні такого клопотання. Однак, відповідач вказану ухвалу окремо від рішення не оскаржував, заперечення на неї до апеляційної скарги на рішення суду не надавав, та питання про призначення експертизи в апеляційній скарзі не ставив, окреме письмове клопотання про призначеня судової експертизи до апеляційної скарги не додав.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, що завдана позивачу шкода сталася через падіння дерева на його автомобіль, за яку повинен нести відповільність виконавчий комітет, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного рішення суду.
Наведені апелянтом доводи висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться лише до незгоди апелянта із висновками суду без доведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунт овувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,                        
                                                 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Виконавчого комітету Одеської міської ради Поповської Інни Петрівни – залишити без задоволення. 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 п.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 29.09.2022 року

                       Головуючий                                                                               О.М. Таварткіладзе 

                     Судді:                                                                          А.П. Заїкін

                                                                               С.О. Погорєлова