Постанова
Іменем України
 
25 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 297/1381/18
 
провадження № 61-5982св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,                 Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачівська 10»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Кожух О. А., Мацунича М. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачівська 10» (далі - ОСББ «Мукачівська 10»), про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру.
 
Позовна заява мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Приблизно у березні              2017 року відповідачі розпочали на належній їм земельній ділянці з кадастровим номером 2110200000:01:005:0051 будівельні роботи, які, як їй тоді здавалося, полягали у реконструкції та переобладнанні належного відповідачам майна за адресою: АДРЕСА_2 , з існуючого кафе та магазину під готель. Однак, у процесі здійснення будівельних робіт стало зрозуміло, що такий об`єкт будівництва порушує її права та законні інтереси, а також права та законні інтереси                               ОСББ «Мукачівська 10».
З отриманих нею документів щодо об`єкта будівництва відповідачів (технічна документація, дозвільні документи тощо) убачається, зокрема, що відповідно до технічного паспорта об`єкта будівництва «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» довжина правого бокового фасаду вказаного об`єкта, розміщеного впритул до лівого бокового фасаду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де знаходиться її квартира, становить 31 метр, тобто на 75 см перевищує довжину лівого бокового фасаду будинку АДРЕСА_2 .
Крім того, проведеною на її замовлення будівельно-технічною експертизою встановлено, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 відноситься до ІІІ ступеня вогнестійкості. Мінімальний протипожежний розрив повинен бути витриманий між зовнішньою стіною будинку № 10 у межах геометричних параметрів квартири № 8 цього будинку та зовнішньою стіною об`єкта будівництва «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» нежитлової будівлі магазину та кафе № 12 на відстані 8 м - 10 м.
Відстань між її нерухомим майном та об`єктом будівництва відповідачів становить 23 см, що не відповідає вимогам державних будівельних норм (далі - ДБН) щодо протипожежних відстаней між будівлями. Оскільки будівництво вищевказаного об`єкта відповідачів здійснюється з порушенням передбачених ДБН і правилами протипожежних відстаней між будинками, таке загрожує пожежній безпеці мешканців сусідніх будинків та порушує її та ОСББ «Мукачівська 10» право на безпечне довкілля та безпечне проживання. Недотримання відповідачами протипожежного розриву між будівлею, що ними зводиться, та її нерухомим майном має наслідком можливість перекидання вогню на це майно, створює перешкоди для проїзду протипожежної техніки та унеможливлює доступ відповідних служб до місця займання у випадку пожежі, що створює загрозу безпеці всіх мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 .
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 здійснити перебудову об`єкта будівництва «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» нерухомого майна на АДРЕСА_2 , розмістивши (перенісши) зовнішні стіни такого об`єкта будівництва на відстань не менше 8 метрів від зовнішніх геометричних параметрів стін квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 усунути небезпеку, яка створюється її майну та здоров`ю, шляхом заборони здійснення відповідачами містобудівної діяльності по будівництву (здійсненню будівельних робіт) об`єкта будівництва «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» на відстані менше 8 метрів до зовнішніх стін квартири АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Усунено перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснити перебудову об`єкта будівництва «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі магазину та кафе № 12                           на АДРЕСА_6 , розмістивши (перенісши) зовнішні стіни такого об`єкта будівництва на відстань не менше 8 м від зовнішніх геометричних параметрів стін квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути небезпеку, яка створюється майну та здоров`ю ОСОБА_1 шляхом заборони здійснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 містобудівної діяльності щодо будівництва об`єкта будівництва «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» на відстані менше 8 м до зовнішніх стін квартири АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеним, відповідачами здійснюється будівництво об`єкта з порушенням ДБН і правил, протипожежні відстані між сусідніми об`єктами нерухомості не відповідають мінімальним установленим ДБН. Об`єкт, який будується з істотним порушенням ДБН, є самочинним будівництвом, діями відповідачів порушуються цивільні права позивача, що доведено належними і достатніми доказами.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2018 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідно до проведеної судової будівельної експертизи будівництвом відповідачами об`єкта «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе»                  на АДРЕСА_6 не порушуються цивільні права позивача, для захисту яких вона звернулася до суду.
При цьому, апеляційний суд не взяв до уваги та, на виконання вимог статті 110 ЦПК України, обґрунтував підстави не прийняття висновку експерта, який був наданий позивачем, вважаючи, що питання експерту були поставлені некоректно.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2022 року до Верховного Суду,                     ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня                   2022 року скасувати та залишити в силі рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2018 року.

 

Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції незаконно розглянув справу за її відсутності, безпідставно відмовивши у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи через введення в Україні воєнного стану.
Апеляційний суд не надав належної правової оцінку тому, що відповідачі здійснили спірне будівництво з порушенням норм ДБН, зокрема, щодо протипожежних відстаней між будівлями. Належно не враховано судом й проведене на її замовлення дослідження - будівельно-технічну експертизу, відповідно до якої відстань між спірною будівлею та будинком, власником квартири в якому вона є, повинно бути 8-10 м, що є мінімальною протипожежною відстанню.
Вважає, що оскільки реконструкція спірної будівлі відбулася зі значними порушеннями будівельних норм, то вона є самочинним будівництвом, яке підлягає знесенню.
Крім того вказує, що постанова апеляційного суду є необґрунтованою, оскільки суд не надав відповідь на всі доводи та заперечення сторін.
 
Відзиви на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
19 вересня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень                        ОСОБА_1 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 ЦПК України, оскільки справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної документації».
 
Положенням частини другої статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.
 
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
 
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
 
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
 
За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, дослідивши та надавши оцінку всім зібраним доказам за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено порушення її прав спірним будівництвом, оскільки будівництво відповідачами об`єкта «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» на АДРЕСА_6 відповідає вимогам закону, не містить жодної з ознак самочинного будівництва, передбачених частиною першою статті 376 ЦК України, так як здійснювалося на призначеній для цього земельній ділянці, за відповідними чинними дозволом, проектом та згідно з будівельними нормами і правилами.
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення при будівництві відповідачами норм ДБН, з посиланням на висновок будівельно-технічної експертизи від 14 червня 2018 року № 154, здійсненої на її замовлення, є безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанції на підставі статті 110 ЦПК України відхилив його, належно мотивувавши таке відхилення.
 
Апеляційний суд обґрунтовано вказав, що питання на вирішення експерту були поставлені некоректно, оскільки не враховують, не відображають і, відповідно, не з`ясовують дійсні обставини справи, тоді як їх належало вирішувати виходячи з реальних обставин розташування квартири позивача та наявної забудови АДРЕСА_6 . Ця забудова склалася історично задовго до прийняття норм ДБН, на які посилається позивач, унаслідок чого в окремих аспектах і в окремих конкретних випадках вони не можуть бути застосовані практично, зокрема, щодо відстаней між будівлями при їх реконструкції з урахуванням параметрів будівель. Відповідачі здійснювали не нове будівництво на вільній земельній ділянці з достатніми відстанями до сусідніх будівель, а проводили реконструкцію належної їм будівлі на належній їм земельній ділянці у рамках історично сформованої щільної забудови вулиці, де будівлі розташовані впритул одна до одної, відповідно до виданих містобудівних умов і обмежень. Крім того, суд правильно вказав, що ДБН 360-92** не виключають врахування при виконанні будівельних робіт конкретних умов забудови, що склалася, а, навпаки, передбачають це.
 
Крім того, судом апеляційної інстанції було враховано висновок            будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2021 № 4387/4388, проведеної на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду                       від 14 серпня 2019 року, призначеної за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького М. П., відповідно до якого реконструкція спірного об`єкта здійснювалася відповідачами правомірно, з додержанням вимог закону, і нею не створені жодні негативні наслідки для позивача, як для власника квартири. Встановлено також і те, що будівля, яка існувала на АДРЕСА_2 до початку реконструкції, була розташована так само впритул (стіна до стіни) до будинку № 10 на цій вулиці .
 
Апеляційний суд обґрунтовано вважав цей експертний висновок належним, допустимим і достовірним доказом щодо обставин, які мають значення в справі, а сукупність наявних у справі доказів достатньою для висновку про те, що будівництвом відповідачами об`єкта «Реконструкція існуючого кафе та магазину під готель та кафе» на АДРЕСА_6 не порушуються цивільні права позивача, на захист яких, вважаючи такі порушеними, вона пред`явила позов.
 
Доводи заявника про те, що суд апеляційної інстанції незаконно розглянув справу за її відсутності, є безпідставними, оскільки судом у передбаченому статтею 372 ЦПК України порядку було розглянуто відповідне клопотання позивача про відкладення розгляду справи та обґрунтовано відмовлено у його задоволенні, що є правом суду.
 
Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1                           статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).
 
Колегія суддів відхиляє посилання касаційної скарги на те, що суд апеляційної інстанції не забезпечив належного дослідження обставин справи, доказів та не відповів на всі аргументи позовної заяви та апеляційної скарги, тому його судове рішення не можна вважати обґрунтованим, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції встановив обставини справи у достатньому обсязі для ухвалення правильного по суті, законного та обґрунтованого судового рішення, відповівши на всі суттєві доводи та заперечення сторін.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Р. А. Лідовець

                                                                                                                        Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк