УХВАЛА

07 вересня 2022 року 
м. Київ

справа № 640/2877/20
адміністративне провадження № К/990/23716/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №640/2877/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

          Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві в якому просив суд:
- визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, що полягають у несвоєчасному розгляді заяви про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 спрощеної системи оподаткування з 01 жовтня 2017 року та в подальшій відмові у застосуванні до останнього спрощеної системи оподаткування;
-  зобов`язання ГУ ДПС у місті Києві здійснити всі необхідні реєстраційні дії щодо оформлення та застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 спрощеної системи оподаткування з 01 жовтня 2017 року.
          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від19.10.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022, позов залишено без розгляду.
           31.08.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №640/2877/20, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу для продовження розгляду.
          Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
          Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
          Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
          Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній скаржник посилається на пункти 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі.
          Натомість, обґрунтування даної підстав зводиться до викладення обставин справи, цитування окремих норм матеріального та процесуального права, містяться посилання на постанови Верховного Суду з зазначенням, що судом першої та апеляційноїі інстанції рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
          При цьому посилання скаржника на правові висновки, вкладені у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20 та від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 щодо застосування строків звернення до суду, суд вважає неприйнятними, з огляду на те, що у вказаних справах спір стосувався питань, пов`язаних зі строком оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань. Натомість у даній справі спір стосується розгляду податковим органом заяви про застосування до позивача спрощеної системи оподаткування. Це зовсім різні правовідносини, та відповідно різні підходи обчислення строку звернення до суду.
          Щодо посилань позивача на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу відкриття касаційного провадженян у справі, суд зазначає наступне. 
          Відповідно до частини першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
          Водночас, скаржником в касаційній скарзі не зазначено в чому полягала помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та як дані норми повинні були застосовуватись при ухваленні рішень. 
          Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
          За таких обставин, касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить належного викладення підстав касаційного оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №640/2877/20.
          Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
          Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
          На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд -

УХВАЛИВ:
          
          Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №640/2877/20 повернути скаржнику.
          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя	В.П. Юрченко