КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
17 листопада 2022  року                                                                              м. Київ
                                                                                                           
Справа №752/8056/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/10540/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Шевченко Т.М. 14 червня 2022 року в місті Києві, повний текст рішення складений 24 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання повернути частину банківського вкладу, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В
 
У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просив зобов`язати відповідача повернути неповернену частину депозитних вкладів у сумі 252298,09 грн, матеріальну шкоду у розмірі 263650 грн, моральну шкоду у розмірі 100000 грн (а.с. 33-34). 
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» розміщено три депозитні вклади та здійснено грошові внески у наступних розмірах:
- згідно договору № 23362/370-13 від 02 серпня 2013 року у сумі 90700 грн з терміном повернення 13 серпня 2015 року;
- згідно договору № 300937/2839/370-15 від 12 січня 2015 року у сумі 50000 грн з терміном повернення 17 січня 2016 року;
- згідно договору № 300937/2842/370-15 від 12 січня 2015 року у сумі 11500 доларів США.
24 грудня 2015 року позивачем оформлено кредиторську вимогу про визнання позивача кредитором АТ «Банк «Фінанси та кредит».
Із зазначених вище трьох договорів позивачу було повернуто Фондом гарантування вкладів фізичних осіб лише 200000 грн.
Позивач зазначає, що залишок неповернутих грошових вкладів становить 252298,09 грн. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку здійснити повернення вкладу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання повернути частину банківського вкладу, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди - залишено без задоволення.
Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок відповідача по відшкодуванню решти грошового вкладу у розмірі 252298,09 грн не передбачений вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядок отримання вказаних грошових коштів понад гарантовану суму врегульовано положеннями ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та має відбуватись у черговості, передбаченій закономза рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.
 
Не погодився з рішенням суду позивач ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Вказує на те, що тимчасовою адміністрацією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порушено черговість виплати по акцептованих кредиторських вимогах в зв'язку з чим не представлена можливість виплати боргів віднесених до четвертої черги, через що його борг в сумі 252298, 09 грн залишився не відшкодованим.
На підставі викладеного та відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. 
Тому керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін. 
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Судом встановлено, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено наступні депозитні договори та відповідно до їх умов позивачем внесено до банку наступні суми грошових вкладів:
- згідно договору № 23362/370-13 від 02 серпня 2013 року у сумі 90700,00 грн з терміном повернення 13 серпня 2015 року /а.с. 6-8/. Факт внесення грошових коштів у розмірі 90700,00 грн підтверджується копією квитанції № 1478 від 02 серпня 2013 року /а.с. 9/;
- згідно договору № 300937/2839/370-15 від 12 січня 2015 року у сумі 50000,00 грн з терміном повернення 17 січня 2016 року /а.с. 10/. Факт внесення грошових коштів у розмірі 50000,00 грн підтверджується копією квитанції № 204072925 від 12 січня 2015 року /а.с. 11/;
- згідно договору № 300937/2842/370-15 від 12 січня 2015 року у сумі 11500 доларів США.
Матеріали справи не містять копії договору № 300937/2842/370-15 від 12 січня 2015 року, за умовами якого внесено грошовий вклад у сумі 11500 доларів США, однак, відповідач визнав та не заперечував вказані обставини.
13 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення банківського вкладу у розмірі 90700,00 грн, розміщеного згідно договору банківського строкового (вкладу) № 23362/370-13 від 02 серпня 2013 року /а.с. 69/.
24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із кредиторською вимогою, в якій просив визнати його кредитором за заборгованістю, що виникла на підставі договору депозиту № 300/937/2842/312-15 від 12 січня 2015 року /а.с. 12/.
Сторонами визнається та не оспорюється факт виплати позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми у розмірі 200000,00 грн.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних».
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».
 
Правові засади та порядок здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.
Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Частиною 1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.
Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону).
Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 Закону).
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.3 ст.27 Закону).
У ч. 4 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.
 
З наведеного вище вбачається, що після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк, який перебуває на стадії ліквідації, діє через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу Фонду та не може поза процедурою, визначеною Законом, відповідати за зобов`язаннями по договорам банківського вкладу.
На момент розгляду справи судом у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тобто, виплата коштів понад гарантовану суму здійснюється в порядку черговості за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.
Доводи апеляційної скарги про те, що тимчасовою адміністрацією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порушено черговість виплати по акцептованих кредиторських вимогах в зв`язку з чим не представлена можливість виплати боргів віднесених до четвертої черги, через що його борг в сумі 252298, 09 грн залишився не відшкодованим, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з такого.
Так, з  листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 березня 2022 року № 37-036-2723/22 вбачається, що рішення виконавчої дирекції Фонду від 25 квітня 2016 року № 577 погоджено початок процедури задоволення вимог кредиторів, віднесених до третьої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», станом на 01 січня 2022 року вимоги кредиторів, віднесені до третьої черги реєстру кредиторів задоволено на 28%. Вимоги кожної наступної черги кредиторських вимог задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.
Водночас вимоги позивача ОСОБА_1 включені до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Питання щодо порушення черговості по виплатах акцептованих вимог кредиторів банку відноситься до процедурних питань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і не підлягає розгляду  в порядку цивільного судочинства. До того ж вказані обставини не були заявлені в якості підстав позову при зверненні до суду,  а тому не підлягають розгляду апеляційним судом.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення майнової шкоди. А тому враховуючи відсутність підстав для стягнення майнової шкоди, відсутні правові підстави і для стягнення моральної шкоди.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до банку про відшкодування решти грошового вкладу у розмірі 252298,09 грн, суд апеляційної інстанції вважає законними та обгрунтованими, оскільки ці вимоги заявлено поза процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

Повний тест постанови складений 06 грудня 2022 року