ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8026/22 Справа № 932/4154/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Овчиннікова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією в складі:

головуючого судді-доповідача                   Никифоряка Л.П.
суддів                                                       Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання           Піменової М.В.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в м. Дніпро справу за позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” та Товариства з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Кредо” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за участі третьої особи, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного товариства Комерційний банк “Приватбанк”, в якій подано апеляційну скаргу Приватним акціонерним товариством “Страхова компанія “Інгосстрах”, через представника Новотоцьких Анну Володимирівну на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2022року, повне рішення виготовлено 28 жовтня 2022року, головуючий у суді першої інстанції Овчиннікова О.С., –
 В С Т А Н О В И В:

29 липня 2022року Приватним акціонерним товариством “Страхова компанія “Інгосстрах” - ПАТ СК “Інгострах” та Товариством з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Кредо” - ТДВ СК “Кредо” поданий позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в якому виклали вимоги про визнання протиправними їх дій спрямованих на спричинення збитків (упущеної вигоди) позивачам за двома договорами доручення на виконання страхових агентських послуг № 1 від 03 січня 2014року та № 2 від 03 січня 2014року укладених між ПАТ СК “Інгострах” і Акціонерним товариством Комерційний банк “Приватбанк” - Банк, та вимагали стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ СК “Інгострах” збитки (упущену вигоду) в загальному розмірі 5 000 000,00грн; та за договором доручення на виконання страхових агентських послуг № 6 від 11 липня 2016року укладеним між ТДВ СК “Кредо” і Банком, та вимагали стягнути солідарно з відповідачів на користь ТДВ СК “Кредо” збитки (упущену вигоду) в загальному розмірі 5 000 000,00грн. 
       В обґрунтування позову заявники посилалися на те, що збитки (упущену вигоду) їм спричинено через дії відповідачів, які працюють в Банку і діють всупереч інтересам позивачів та через прийняті ними рішення відображені в Протоколі № 14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки банку від 16 жовтня 2020року має місце зменшення укладення договорів страхування, що має своїм наслідком неотримання позивачами грошових доходів, які вони могли отримати.

01 серпня 2022року ПАТ СК “Інгострах” та ТДВ СК “Кредо” звернулись до суду із заявою про забезпечення позову в якій вимагали заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових договірних відносин Банку з позивачами з продажу їх страхових продуктів на підставі Договорів доручення № 1, № 2 та № 6 на виконання страхових агентських послуг в тому числі: ухилятися, перешкоджати (ускладнювати будь-яким чином) відмовляти клієнтам Банку та іншим особам в укладанні нових договорів страхування, пролонгації, переукладання на нових умовах та внесення змін до діючих договорів страхування від імені позивачів; надавати страхувальникам ПАТ СК “Інгострах” та ТДВ СК “Кредо” менш сприятливі ніж для інших клієнтів Банку умови виконання договорів страхування або перешкоджати здійсненню страхових платежів, шляхом блокування списання страхових платежів в овердрафт з рахунків страхувальників та обмеження страхувальників у користуванні банківською послугою “Регулярний платіж”, а також надавати клієнтам Банку та іншим особам менш сприятливі умови для укладання договорів страхування з ПАТ СК “Інгострах” та ТДВ СК “Кредо” ніж надаються у випадках укладання договорів страхування з іншими страхувальниками; надавати пропозиції (у тому числі шляхом проведення телефонних переговорів, направлення будь-яких повідомлень) або іншим чином спонукати страхувальників ПАТ СК “Інгострах” та ТДВ СК “Кредо” до припинення здійснення страхових платежів, припинення договірних відносин за договорами страхування іншим чином, а також до укладення договорів страхування з іншими страховиками.
Заява містить посилання на те, що через дії відповідачів, які обумовлені особистими мотивами, всупереч інтересам самого банку і Держави, зменшується страховий портфель позивачів, через неукладення нових договорів страхування і бездіяльність щодо продовження дії укладених договорів і внесення змін в діючі договори, розмір збитків позивачів збільшується, невідворотним наслідком чого може стати неплатоспроможність позивачів та, на думку заявників, уникнути таких наслідків без вжиття заходів забезпечення неможливо.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2022року і ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022року про виправлення описки заяву ПАТ СК “Інгострах” та ТДВ СК “Кредо” про забезпечення позову задоволено повністю. Суд вдався в оцінку обставин, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги. Вважав встановленими обставини щодо незаконності Протоколу № 14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки банку від 16 жовтня 2020року, посилався при цьому на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021року та постанову Верховного суду від 01 грудня 2021року і виходячи з того, що реалізація рішень відображених в протоколі № 14, не дивлячись на судові рішення які набрали законної сили, триває — визнав настання наслідків цього у формі зменшення в позивачів договорів страхування та сум на які вони укладались по ПАТ СК “Інгострах” з 411 980,00доларів США до 171 858,00доларів США та по ТДВ СК “Кредо” з 2 246 660,00доларів США до 1 214 140,00доларів США.
Водночас суд першої інстанції погоджувався з тим що зменшення страхового портфелю позивачів мало місце через дії відповідачів щодо неукладення нових договорів страхування, їх бездіяльність щодо продовження дії таких договорів, а також через внесення змін до діючих договорів чим порушуються права позивачів і безперервно збільшуються збитки страхових компаній. Ускладнення виконання рішення суд пов`язував із тим, що буде збільшуватись розмір збитків, що також може призвести до непоправних наслідків щодо неплатоспроможності страхових компаній і недовіри до них з боку страхувальників.

07 жовтня 2022року від Банку, як третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду надійшла письмова заява про скасування заходів забезпечення позову. Обґрунтованість звернення із такою заявою Банк вбачав у тім, що вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом обмеження і заборони вчинення дій співробітниками Банку в частині укладення та виконання договорів страхування зачіпає права Банку, який має безпосередній інтерес. Необхідність скасування заходів забезпечення позову Банк вбачав у тім що вжиті судом заходи не забезпечують виконання судового рішення, а пов`язані із недопущенням збільшення збитків, що не входить до предмету доказування. Також, на думку заявника, суд на стадії вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову вдався в оцінку доказів, зробивши висновки про обґрунтованість підстав позову та тим самим наперед вирішив спір. Інша підстава для скасування вжитих заходів пов`язувалась із неможливістю здійснення господарської діяльності через втручання з боку суду який вжив заходів, які перешкоджають господарській діяльності та обмежують право Банку вільно обирати контрагентів і укладати господарські договори.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2022року клопотання Банку задоволено і скасовані заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2022року. Суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачів про забезпечення позову дублюють позовні вимоги про зобов`язання виконувати частину страхової діяльності на підставі укладених договорів та є передчасними висновки щодо протиправності дій працівників Банку по прийняттю протоколу № 14, які становлять предмет спору та можуть бути встановленими за результатами розгляду спору. Також, згідно висновків суду, не дотримується принцип співмірності із заявленими позивачем вимогами, має місце негативне співвідношення між негативними наслідками від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. Та правові підстави для скасування заходів забезпечення позову суд вбачав у тім, що у відповідності до чинного законодавства України суд позбавлений можливості заборонити Банку вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових відносин з страховими компаніями.

В апеляційній скарзі ПАТ СК “Інгострах”, через представника Новотоцьких А.В. висловила вимогу про скасування ухвали та вимагала відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що застосовуючи заходи забезпечення позову суд вже врахував існування обставин, що можуть істотно вплинути на можливість ефективного захисту прав та інтересів позивачів та скасовуючи такі заходи суд не назвав обставин про те, що змінились обставини, що зумовили їх застосування чи відпала потреба в забезпеченні позову.
Іншу підставу для скасування ухвали суду, заявник вбачав у тім, що судом порушено норми процесуального права, оскільки заяву про скасування заходів забезпечення подано третьою особою, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору і не має права на подання відповідної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Банк заперечив вимоги ПАТ СК “Інгострах” Обґрунтовував відзив тим, що в ухвалі суду дотримано вимоги чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представника Банку, за відсутності відповідачів та позивача ТДВ СК “Кредо” явка яких є необов`язковою, повідомлених про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом, також за відсутності ПАТ СК “Інгострах” клопотання одного з представників якого про відкладення судового засідання залишено без задоволення як необґрунтоване належним чином, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Суд задовольнив заяву про скасування заходів забезпечення позову у даній справі з тих підстав, що заходи забезпечення позову дублюють заявлені вимоги, напряму пов`язані з предметом спору та достатньо обґрунтованими є припущення з приводу того, що продовження вжитих заходів не вплине на виконання рішення суду в обсязі заявлених позивачами позовних вимог і призведе до порушення прав Банку, до працівників якого звернуті вимоги, щодо вільного вибору та свободи підприємницької діяльності.

Висновки суду першої інстанції про правові підстави для скасування заходів забезпечення позову узгоджуються із положеннями чинного законодавства.

Частина перша та друга статті 149 ЦПК України передбачають, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; та забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Наведеною нормою встановлена вимога про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Звертаючись в суд із позовом, позовні вимоги зводились до стягнення збитків (упущеної вигоди), які спричинені позивачам на момент звернення до суду, через дії відповідачів, як працівників Банку, які діяли всупереч інтересам позивачів та через прийняті ними рішення що містяться в Протоколі № 14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки банку від 16 жовтня 2020року. Негативний наслідок від таких дій позивачі оцінили в конкретному чітко визначеному грошовому розмірі 10 000 000,00грн, який вимагали стягнути.

Предмет спору визначений в позовній заяві дає підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, при цьому апеляційний суд виходить з того, що обґрунтованість позовних вимог, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення питання про забезпечення позову та ці питання підлягають з`ясуванню під час вирішення спору по суті.

Наявність самого по собі позову про стягнення збитків (упущеної вигоди) – могло бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Разом з тим, зазначаючи про заборону відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових договірних відносин Банку з позивачами з продажу їх страхових продуктів на підставі Договорів доручення № 1, № 2 та № 6 на виконання страхових агентських послуг що включає в себе зокрема весь перелік обмежень, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог позивачі не врахували що саме правомірність дій відповідачів спрямованих на припинення ділових договірних відносин Банку з позивачами з продажу їх страхових продуктів на підставі Договорів доручення № 1, № 2 та № 6 на виконання страхових агентських послуг у даній справі включено до предмету спору та саме ця обставина є предметом доказування.

Частина десята статті 150 ЦПК України не допускає вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення з наведених норм не являється достатньою підставою для забезпечення позову.

       Водночас за змістом статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи.

       Частина перша статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження до учасників справи відносить сторони та треті особи. Та у розумінні наведеної норми процесуального права України, законодавець не робить відмінності в залежності від того, заявляє третя особа самостійні вимоги щодо предмету спору чи ні.

Отже заявник апеляційної скарги безпідставно надає надважливе значення тому аспекту що Банк не заявляв самостійних вимог щодо предмету спору.

       За конкретних обставин цієї справи, Банк, як третя особа, правомірно в межах наявних у нього повноважень звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які безпосередньо зачіпають права та інтереси Банку, оскільки обмеження відповідачів стосувалися їх виключно як посадових осіб Банку, та аж ніяк не як окремих фізичних осіб з їх правами і обов`язками.

       Водночас за змістом наведеної норми скасування забезпечення позову може відбутись за сукупності обставин, які підлягають з`ясуванню при вирішенні питання про вжиття таких заходів забезпечення і появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову та суд має з урахуванням нових обставин та доказів наданих учасниками справи пересвідчитися, зокрема в тому, що відпала реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
       За обставинами справи суд своєчасно дійшов висновку про те, що до вирішення спору по суті суд позбавлений можливості робити правові висновки про права та обов`язки цивільного характеру сторін, і фактично робити правовий висновок не з`ясувавши обсягу позовних вимог.
       При цьому, суд апеляційної інстанції вважає що суд першої інстанції відреагував на аргументи Банку щодо втручання вжиттям заходів забезпечення позову в господарську діяльність, що не узгоджується із вимогами чинного законодавства та суд апеляційної інстанції вважає цю обставину вирішальною для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
Фактично суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про скасування заходів забезпечення позову врахував аргументи Банку про неможливість забезпечення майбутніх вимог позивачів, які не складають предмету спору та не входять до предмету доказування.
Звертаючись до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, Банк підтвердив обставини з якими законодавець пов`язував можливість скасування заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, при цьому виходив із неможливості втручання суду в підприємницьку діяльність господарюючого суб`єкта і свободу договірних відносин. 

Достатньо обґрунтованим для скасування заходів забезпечення позову є підстава яка зводиться до того, що зовсім не підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову про спричинення збитків в певному конкретному розмірі. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для залишення заходів забезпечення позову, та без врахування співмірності розміру позовних вимог із ймовірними збитками, які можуть мати місце в майбутньому.
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що відповідно до статті 374 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення та ухвали суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Інгосстрах” залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2022року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2022року.

Судді