ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року 
м. Київ
справа № 398/1876/16-а(2-а/398/130/16)
адміністративне провадження № К/9901/10370/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді - Кравчук В.М., Єзеров А.А.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 (судді - Круговий О.О., Прокопчук Т.С., Шлай А.В.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням уточнень, просив:
- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови у призначенні йому пільгової пенсії;
- зобов`язати Олександрійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області вчинити дії, а саме: призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту звернення, тобто з 18 листопада 2015 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.11.2015, досягнувши 55-річного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» разом з якою надав трудову книжку та архівні довідки. 
Відповідно до наданих документів (зокрема записів трудової книжки), позивач працював на Олександрійському рудоремонтному заводі в/о Олександріявугілля (ДХК Олександріявугілля ), а саме:
- з 03.08.1987 по 31.03.1988 майстром 1 групи дільниці формовки, плавки та заливки ливарного цеху;
- з 01.04.1988 по 28.02.1989 старшим майстром дільниці формовки, плавки та заливки ливарного цеху;
- з 01.03.1989 по 21.01.1990 майстром дільниці формовки, плавки та заливки ливарного цеху;
- з 22.01.1990 по 22.10.1991 майстром 2 групи дільниці обрубки та термообробки ливарного цеху;
- з 15.05.1992 по 27.04.1993 старшим майстром дільниці формовки, плавки та заливки ливарного цеху;
- з 28.04.1993 по 16.05.1993 виконуючим обов`язки начальника ливарного цеху;
- з 17.05.1993 по 02.10.1994 старшим майстром дільниці формовки, плавки та заливки ливарного цеху;
- з 03.10.1994 по 11.12.1994 виконуючим обов`язки начальника ливарного цеху;
- з 12.12.1994 по 02.08.1998 начальником ливарного цеху,
- з 03.08.1998 по 28.11.2000 майстром ливарної дільниці механічного цеху;
в ЗАТ Енерговугілля на Олександрійському рудоремонтному заводі працював:
- з 15.07.2009 по 30.04.2010 майстром ливарної дільниці механічного цеху.
Згідно довідки №102 від 24.09.2014, виданої ОФ ЗАТ Енерговугілля, підтверджується пільговий характер роботи позивача в періоди: з 03.08.1987 по 31.03.1988, з 01.04.1988 по 28.02.1989, з 01.03.1989 по 21.01.1990, з 15.05.1992 по 27.04.1993, з 17.05.1993 по 02.10.1994; з 03.08.1998 по 15.06.2000, з 26.10.2000 по 28.11.2000 та з 15.06.2009 по 30.04.2010, позивач працював повний робочий день в ливарному виробництві майстром, старшим майстром дільниці формовки, плавки та заливки та ливарної дільниці механічного цеху, що передбачено підрозділом 1 б) розділу XIV Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.
Згідно довідки №102/1 від 24.09.2014, виданої ОФ ЗАТ Енерговугілля, підтверджується пільговий характер роботи позивача в період з 22.01.1990 по 22.10.1991, позивач працював повний робочий день в ливарному виробництві майстром дільниці обрубки і термообробки ливарного цеху, що передбачено підрозділу 1 б) розділу XI Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956;
Згідно довідки №102/2 від 24.09.2014, виданої ОФ ЗАТ Енерговугілля, підтверджується пільговий характер роботи позивача в періоди: з 28.04.1993 по 16.03.1993, з 03.10.1994 по 02.08.1998, позивач працював повний робочий день в ливарному виробництві начальником цеху, що передбачено Списком 2 розділ XIV підрозділ 1 б), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994;
Відповідно до витягу з наказу від 03.08.1998 №75/к про включення з 03.08.1998 ливарного цеху в склад механічного цеху як структурного підрозділу - дільниці, в якій збережена специфіка ливарного виробництва, виробничі функції, встановлене обладнання, структурне ділення, робочі місця.
Крім того, відповідно до наказу Про атестацію робочих місць №255 від 19.10.1994 та додатку №1 до вищезазначеного наказу, продовжена робота атестаційної комісії по атестації робочих місць, на які були відсутні показники санітарно-епідемічної станції по ряду професій, в тому числі майстер, старший майстер ливарного цеху.
Відповідно до наказу Про атестацію робочих місць №146 від 16.06.1995 та копії додатку №1 до вищезазначеного наказу, за результатами проведеної атестації робочі місця начальника ливарного цеху, старшого майстра і майстра дільниці формовки, плавки і заливки ливарного цеху ОРРЗ віднесені до таких, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2, а робоче місце майстра дільниці обрубки і термообробки ливарного цеху віднесене до таких, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1.
Відповідно до наказу Про атестацію робочих місць №210/Іа від 26.10.2000 та копії додатку №1 до вищезазначеного наказу, за результатами проведеної атестації робоче місце майстра ливарної дільниці механічного цеху ОРРЗ віднесене до таких, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2.
Відповідно до наказу Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці №223 від 25.10.2005 та копії додатку до вище зазначеного наказу, за результатами проведеної атестації робоче місце майстра ливарної дільниці механічного цеху ОРРЗ ЗАТ Енерговугілля віднесене до таких, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2.
Відповідно до наказу Про результати атестації робочих місць №230 від 24.10.2006 та копії  додатку до вищезазначеного наказу, за результатами проведеної атестації робоче місце майстра ливарної дільниці механічного цеху ОРРЗ ЗАТ Енерговугілля віднесене до таких, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2.
27.11.2015 протоколом позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, з огляду на відсутність підтвердження періоду роботи в тяжких та шкідливих умовах праці за період з 03 серпня 1998 року по 15 червня 2000 року.
18.11.2016 позивачу призначено пенсію на пільгових умовах на підстав п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вважаючи дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії на пільгових умовах протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що у передбаченому законодавством порядку звернувся до відповідача з заявою та необхідним переліком документів, в яких була відображена його трудова діяльність, яка надає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, в призначенні якої відповідачем протиправно відмовлено.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2017 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо не призначення 27 листопада 2015 року пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язано Олександрійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 18 листопада 2015 року.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок по проведенню атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а тому непроведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2017 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову в позові, суд апеляційної інстанції, з посиланням на висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-183а13, від 25.11.2014 у справі №21-519а14, від 10.03.2015 у справі №21-51а15, від 17.03.2015 у справі № 21-585а14, виходив з того, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п."а-б" ст.13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках №1, 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.  
Оскільки стаж роботи позивача майстром ливарної дільниці механічного цеху за період з 03.08.1998 року по 15 червня 2000 року із шкідливими умовами праці не підтверджений проведеною у відповідності до вимог Закону позачерговою атестацією умов праці, у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу пенсії відповідно до п. б Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 55 років.
Крім того, апеляційний суд дійшов висновку щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обгрунтування касаційної скарги позивач посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального права, що призвело до ухвалення судового рішення, яке на його думку підлягає скасуванню.
Зокрема, посилався на те, що має право на призначення пільгової пенсії, яке не може бути обмежене у зв`язку з не виконанням керівником підприємства обов`язку щодо вчасного проведення атестації робочого місця, яка б підтверджувала пільговий характер виконуваної роботи у спірний період.
Просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив у її задоволенні відмовити, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно пункту «б» частини 1  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими    умовами    праці,    -    за    Списком    №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним    Кабінетом    Міністрів    України,    і    за результатами атестації    робочих    місць    - після досягнення 55 років і при стажі роботи    не    менше    30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців    на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до  статті 62 цього Закону  основним документом, що підтверджує стаж    роботи,    є    трудова книжка.    Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів  у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв.  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій  книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових  умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального  трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв.  наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при  визначенні  права  на  пенсію  за віком на пільгових умовах  застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового  стажу  зараховується весь період роботи на відповідних посадах  або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за  час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації  робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Як встановлено судами, єдиною підставою відмови у призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слугувала відсутність підтвердження періоду роботи в тяжких та шкідливих умовах праці за період з 03 серпня 1998 року по 15 червня 2000 року за результатами атестації робочого місця.
Так, Верховний Суд розглядав справи, правовідносини в яких є подібними до правовідносин у спарві що розглядається.
Зокрема, у зразковій справі №520/15025/16-а Верховним Судом викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
В ході розгляду справи встановлено, що протягом спірного періоду позивач працював на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, такі обставини підтверджені даними трудової книжки, наказами та довідкою №102 від 24.09.2014, виданою ОФ ЗАТ Енерговугілля, позивач відповідає умовам призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом «б»  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та прийняв рішення про задоволення позову.
Посилання суду апеляційної інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог на висновки, викладені в постановах Верховного Суду України, є безпідставним, оскільки за наслідками розгляду зразкової справи №520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. 
Також безпідставними є посилання відповідача в обгрунтування відзиву на касаційну скаргу на скасування у зв`язку з не проведенням позачергової атестації робочих місць ливарної дільниці механічного цеху довідки №102 від 24.09.2014, яка підтверджувала пільговий характер роботи позивача у спірний період, оскільки як було зазначено вище, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. 
В свою чергу факт роботи позивача на вказаній посаді у спірний період підтверджено трудовою книжкою. Крім того, як встановлено судами та не заперечується відповідачем, характер виконуваної позивачем роботи за наслідками проведеної реорганізації ливарного та механічного цехів, не змінився.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до статті 352 КАС України  суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції залишенню в силі.
Керуючись статтями 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 скасувати, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2017 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук
А.А. Єзеров