Справа № 443/1665/18                                 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 22-ц/811/2064/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        31 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П.,                                        суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа – приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л., у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між згаданими відповідачами та посвідчений 01.10.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. за реєстровим № 3160 (в подальшому: «спірний житловий будинок» та «договір купівлі-продажу від 01.10.2010 року»). 
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачці з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №136222717 від 31.08.2018 року стало відомо, що її чоловіком (відповідачем ОСОБА_3 ) за спільні кошти подружжя було набуто у власність спірний житловий будинок за договором купівлі-продажу від 01.10.2010 року, згоди на укладення якого вона не давала, а тому просить цей договір купівлі-продажу визнати недійсним. Стверджувалося, що ні до підписання 01.10.2010 року договору купівлі-продажу, ні після його підписання відповідач ОСОБА_4 не отримував від відповідача ОСОБА_3 кошти в сумі 81 065 грн. Вважає, що в діях сторін оспорюваного договору був наявний умисел на укладення фіктивного правочину, оскільки у позивачки, як дружини покупця, був відсутній намір на укладення договору купівлі-продажу, а такий укладався з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 за його борговими зобов`язаннями (том 1, а.с. 2-4, 160-161).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог відмовлено (том 2, 123-133).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.
Вважає, що судом не дано належної оцінки тому, що позивачка «надавала згоду саме на укладення договору купівлі-продажу, та в момент укладення такого не знала, що фактично договір укладено з метою ухилення боргових зобов`язань, тобто згоди на укладення фіктивного договору позивачка не надавала» (том 2, а.с. 140-141).
Представник апелянта, адвокат Лука Т.М. (автор апеляційної скарги), будучи своєчасно (07 вересня 2022 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи 31 жовтня 2022 року (том 2, а.с. 176, 177), в судове засідання не з`явився, однак 28 жовтня 2022 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи: з посиланням на його зайнятість 31 жовтня 2022 року у розгляді іншої цивільної справи судом першої інстанції (а.с. 179-180). 
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1), досліджуючи при цьому докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2), а частиною 2 статті 372 цього Кодексу встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
У позивачки та її представника була можливість для наведення суду наявних у них доводів у поданих до суду позовній заяві та апеляційній скарзі.
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта та її представника – на підставі наявних у справі даних та доказів.   
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
ЦПК України встановлено, що: 
-        кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).
       Судом встановлено та безспірно стверджується матеріалами справи той факт, що позивачці (апелянту) було добре відомо про укладення 01 жовтня 2010 року між відповідачами  ОСОБА_4 (її батьком) та ОСОБА_3 (її чоловіком) договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , на купівлю якого відповідачем ОСОБА_3 (її чоловіком) вона давала свою письмову Згоду, посвідчену 01.10.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. за реєстровим № 3159, фотокопія якої є наявною у матеріалах справи (том 1, а.с. 40-42).
       За наведених обставин доводи позивачки про те, що вона взнала про договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2010 року значно пізніше (наприклад, у 2018 році, на що міститься посилання у позовній заяві), є надуманими, а тому до уваги прийматися не можуть.
       Крім цього, у апеляційній скарзі сама позивачка визнає, що «надавала згоду саме на укладення договору купівлі-продажу».
       Після купівлі 01 жовтня 2010 року спірного житлового будинку відповідачем ОСОБА_3 (чоловіком позивачки) даний будинок у відповідності до статті 60 Сімейного кодексу України набув статусу спільної сумісної власності подружжя.
       Ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять доводів стосовно того, чим саме чи у який спосіб укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку порушує права, свободи та (чи) законні інтереси саме позивачки (частина 1 статті 4 ЦПК України).
       Будь-яка інша особа (в тому числі – і сторони договору, що оспорюється позивачкою) останню на представництво їхніх інтересів, що пов`язані з укладенням цього договору купівлі-продажу, не уповноважували: докази про це у матеріалах справи відсутні. 
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування та задоволення позовних вимог позивачки відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2022 року- без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повну постанову складено 31 жовтня 2022 року.

       Головуючий:                                                         Цяцяк Р. П.
       
       Судді:                                                                 Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.