ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 636/2758/19  Номер провадження 22-ц/814/3009/22	Головуючий у 1-й інстанції Оболєнська С.А.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача : Дряниці Ю.В., 
суддів: Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справуза апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 червня 2021 року по справі за позовом заступника керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,-
                        В С Т А Н О В И В :
У липні 2019 року заступник керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області з позовом до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 167066420 від 17.05.2019 року відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 22.11.2007 року ВКА № 985298 належить по Ѕ частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначена нежитлова будівля розміщена на земельній ділянці, власником якої є Чугуївська міська рада. 
Відповідачі використовують земельну ділянку без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст.125 ЗК України, внаслідок чого протягом 2017-2019 років відповідачі не сплачували за користування земельною ділянкою плату за землю, а отже зберегли в себе майно - грошові кошти.
Просив суд стягнути з відповідачів безпідставно збережені кошти в сумі 124302,92 грн.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 червня 2021 року позов заступника керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Чугуївської міської ради Харківської області безпідставно збережені кошти в сумі 124302 грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн.
Відповідачі подали апеляційну скаргу на вказане рішення місцевого суду, в якій просять рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.
Зокрема вказує на те, що місцевим судом дійшов помилкового висновку про те, що прокурор має правj здійснювати представництво інтересів держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області у даній справі. Вказують, що прокурором не надано вичерпні докази бездіяльності Чугуєвської міської ради та не наведено беззаперечні підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Місцевим судом встановлено, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 167066420 від 17.05.2019 року право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачами, по 1/2 частці за кожною, на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі серії ВКА № 985299 від 22.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Гусейновою Е.Г., реєстровий № 4713 (а.с.14-16).
Зазначений будинок розміщений на земельній ділянці Кам`яноярузької сільської ради, кадастровий № 6325483501:00:002:0277, розміром 4959 кв.м., та має наступні характеристики: нежитлова будівля літери А, а залізобетонна, загальною площею 956,2 кв.м., при якій є рамка літера «Б» (а.с.16, 19-21).
Рішенням ІІ сесії VІ скликання Кам`яноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 20.12.2010 року «Про затвердження технічної документації зі встановлення меж та складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 для обслуговування нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 » відповідачам надано в оренду земельну ділянку площею 0,4959 га для обслуговування нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 49 років. Встановлено орендну плату за використання земельної ділянки (комерційне використання) в розмірі 3% від затвердженої нормативної грошової оцінки земельної ділянки та рекомендовано відповідачам у місячний термін із дня прийняття рішення звернутися до організації, яка має дозвіл для укладання договору оренди та його державної реєстрації (а.с.13).
Відповідачі, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформили речового права на вказану земельну ділянку, та використовують земельну ділянку без виникнення права власності або права користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125 ЗК України.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачі без укладення договору оренди земельної ділянки, як користувачі земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, які мали заплатити за користування нею, а тому зобов`язані повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
При цьому суд вважав, доведеною наявність обставин, що свідчать про нездійснення Кам`яноярузькою сільською радою захисту порушених інтересів держави в особі територіальної громади с. Кам`яна Яруга та наявність передбачених ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» підстав для їх представництва саме прокурором. 
Встановлено, що підставною звернення прокурора до суду став лист, з яким до Чугуївської місцевої прокуратури звернувся секретар Кам`яноярузьської сільської ради Чугуївського району з проханням представляти інтереси держави в особі Кам`яноярузьської сільської ради при вирішенні питання щодо відшкодування збитків, завданих відповідачами, які не сплачуються кошти за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою за адресою:  АДРЕСА_1 ,оскільки сільська рада заявити позов до відповідача самостійно не в змозі. 
З 15.12.2020 року припинено повноваження Кам`яноярузьської сільської ради, правонаступником є Чугуївська міська рада.
Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з таким висновком.
З матеріалів справи слідує, що прокурор, звертаючись до суду належним чином не довів невиконання або неналежного виконання Кам`яноярузьської сільської ради своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що позивач, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною третьою ст. 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно частини четвертої ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також 4) зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 зазначено, що «захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком застосування положень про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначитиїх вобґрунтуванні підставдля представництва,яке міститьсяв позові.
Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».
Встановлено, що прокурор, звертаючись до суду з зазначеним позовом, не звернув уваги, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Звернення секретаря Кам`яноярузьської сільської ради Чугуївського району до прокуратури з листом щодо представництва інтересів в суді не може свідчити про бездіяльність компетентного органу, або свідоме зволікання щодо захисту прав та інтересів.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що прокурор, опрацювавши лист сільської ради щодо порушення вимог земельного законодавства при використанні спірної земельної ділянки, не звернувся до компетентного органу з вимогою про необхідність вжиття заходів щодо стягнення коштів з відповідачів за фактичне користування земельною ділянкою, до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», а лише листом від 04.07.2019 року повідомив про намір місцевої прокуратури звернутися до Чугуївського міського суду з відповідним позовом. Позов подано 08.07.2019 року.
У пункті 2 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
У постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року  у справі № 378/8/18 (провадження № 61- 260св19) зроблено висновок про те, що якщо суд після відкриття провадження у справі, з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів, установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень, передбачених пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України.
Таким чином, встановивши порушення прокурором вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», колегія суддів доходить висновку, що позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (залишення позову без розгляду).
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
З огляду на вищевикладене, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суд першої інстанції скасувати з залишенням позову без розгляду.
Керуючись ст.ст. 257, 377, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С ТА Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 –задовольнити частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 червня 2021 року – скасувати.
Позов заступника керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Чугуївської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів залишити без розгляду
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                 Ю.В. Дряниця        

       Судді        :                                                          Л.І. Пилипчук

                                                                               Л.М. Хіль