ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 380/1256/21 пров. № А/857/7821/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Сеника Р.П.,
                                                                                             Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Кедик М.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові 06 квітня 2022 року, повне судове рішення складено 15 квітня 2022 року, у справі №380/1256/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В :

29.01.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, просив: - визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.12.2020 №3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП у Львівській області» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; - визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.12.2020 №374 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області; - поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області з 22.12.2020; - стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області грошове та речове забезпечення за встановленими законодавством нормами за час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході відібрання пояснення від ОСОБА_1 так і не було з`ясовано, чи вживав він спиртні напої 28.11.2020, в якій кількості та чи перебував в той день в стані алкогольного сп`яніння. Суд першої інстанції вказав, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі №462/7760/20, провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП. Також суд першої інстанції врахував, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі № 462/8424/20 позов задоволено повністю, постанову серії ДПО 18 №983817 від 29 листопада 2020 року у справі про адміністративне правопорушення та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП – скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення визнання ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито. Суд першої інстанції зазначив, що одночасно враховуючи факт складання відносно позивача адміністративних протоколів, Дисциплінарною комісією не наведено прикладів та не обґрунтовано несумісні із проходженням служби етичні та службово-дисциплінарні норми поведінки поліцейського. Суд першої інстанції вказав, що обставини, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, Комісією також встановлено не було. Суд першої інстанції зазначив, що сам факт складання адміністративних матеріалів не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби. Суд першої інстанції звернув увагу, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, без співставлення тяжкості допущених саме позивачем порушень службової дисципліни, без врахування особи останнього, даних, що його характеризують, та вважав, що такий вид стягнення не є співмірним. Також суд першої інстанції врахував, що службове розслідування проведене у період тимчасової непрацездатності позивача, за його відсутності, тобто право позивача на участь в проведеному відносно нього службового розслідування, на участь у процесі прийняття рішення, було відповідачем порушено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що норми ПДР України встановлюють обов`язок для водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять; пред`явити для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса. Скаржник вказує, що огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Скаржник зазначає, що в ході службового розслідування було надано рапорт та пояснення патрульних поліцейських, які складали адміністративні матеріали та були очевидцями вказаних подій стосовно позивача. Скаржник вказує також, що допущене позивачем порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості позивача та ігнорування вимог нормативно правових актів щодо неухильного дотримання службової дисципліни та етичної поведінки поліцейського. Скаржник зазначає, що зібраними у даній справі доказами (серед яких і відеозаписи нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи) чітко підтверджуються обставини щодо відмови позивача на місці події у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, незважаючи на наявні ознаки стану сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №158358 від 29.11.2020, складеному у присутності двох свідків. Звертає увагу, що капітану поліції ОСОБА_1 , проведено огляд на стан сп`яніння через тривалий час (сім годин) після факту керування ним автомобілем та виявлення у нього поліцейськими ознак сп`яніння. 
ОСОБА_1 подав письмові пояснення в яких зазначив, що провадження у справах щодо вчинення адміністративних правопорушень закриті за відсутності у діях позивача складу/події правопорушення. Вказує, що встановлені судом першої інстанції обставини та надані на їх підтвердження докази у сукупності вказують на порушення відповідачем порядку накладення на позивача дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у поліції.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.09.2008 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу в поліції. Остання посада – слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.12.2020 №3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.5 ПДР України, п. 5 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, та ч. 1 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, а також скоєння вчинку, що дискредитує та підриває авторитет поліції, на підставі п. 7 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 (0063102), накладено дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.12.2020 №374 о/с, капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з 22.12.2020 зі служби в поліції за п 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Вважаючи протиправними накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до частини 1 статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Зобов`язання дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, закріплено і у тексті Присяги на вірність Українському народові, яку складає особа, яка вступає на службу в поліції (стаття 64 Закону № 580-VIII).
Згідно із статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут) відповідно до статті 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Статтею 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:                 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (частина 1 статті 15 Дисциплінарного статуту).
Аналіз змісту положень Дисциплінарного статуту вказує на те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законних і підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, (далі - Порядок №893) відповідно до пункту 1 Розділу ІІ якого службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Системний аналіз наведених законодавчих норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що метою проведення службового розслідування є установлення фактичних даних вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, зокрема з`ясування обставин, причин та умов, що його зумовили, а також ступінь вини поліцейського, за наслідками чого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі. При цьому, обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Згідно з пунктом 7 Розділу V Порядку №893 збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних справі матеріалів.
Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.11.2020 №3653 «Про призначення службового розслідування і створення дисциплінарної комісії» 29.11.2020 працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України складено адміністративні матеріали за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП щодо слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 . Ураховуючи, що дана обставина являється приводом для призначення службового розслідування, керуючись статтями 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, наказано призначити за даним фактом службове розслідування у формі письмового провадження.
14.12.2020 за результатами проведеного службового розслідування складено висновок, затверджений т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області, відповідно до якого 29.11.2020 працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №158358 за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО №983817, за ч.1 ст.122 КУпАП відносно водія автомобіля «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 , щодо слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 . 
Встановлено, що 29.11.2020 о 02:10 екіпажем «ОМЕГА-0254» по вул.Виговського, 47, за порушення п.11.5 ПДР України (порушення рядності) було зупинено автомобіль марки «Nissan Almera», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (характерний запах з ротової порожнини, не чітка вимова, почервоніння обличчя). Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою газоаналізатора «Драгер» чи у медичному закладі.      ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, за що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ОБ №158358, за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО №983817, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. На момент оформлення адміністративних матеріалів, капітан поліції ОСОБА_1 перебував поза службою у цивільному одязі, без вогнепальної зброї.
В ході службового розслідування опитаний капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, зокрема, що після зупинки транспортного засобу на повідомлення поліцейських про порушення частини 1 статті 122 КУпАП пояснив, що розмітки на дорозі не видно, крім того, проїжджа частина притрушена снігом, розпізнавальних знаків на ній не було видно. ОСОБА_1 зазначив, що оскільки поведінка і відношення поліцейських до нього як до людини була зверхньою, він розхвилювався. Після цього, працівники поліції одразу ж сказали пройти тест за допомогою газоаналізатора «Драгер» з метою перевірки стану алкогольного сп`яніння, водночас пройти таку перевірку у медичному закладі ніхто з поліцейських не пропонував. Вказує, що оскільки підстав для такого огляду не було, повідомив, що не буде проходити ніякої перевірки, оскільки не знав, чи прилад справний, чи ні, чи ліцензований, а також через поширення хвороби «Covid-19». Після цього, вирішив самостійно поїхати у медзаклад та здати кров для того, щоб підтвердити факт відсутності алкоголю в організмі. Кров здав у лікарні швидкої медичної допомоги на Миколайчука, 9, оплативши кошти в терміналі. Опісля в телефонному режимі повідомив про вказану подію своє керівництво та поїхав додому.
Опитаний командир взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП НП України старший лейтенант поліції ОСОБА_2 пояснив, що 29.11.2020 заступив на патрулювання території Залізничного району м. Львова, в складі автопатруля «Омега - 254», спільно із поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП НП України сержантом поліції ОСОБА_3 . Під час патрулювання по вул. Виговського 47, у м. Львові, поліцейськими було зупинено транспортний засіб «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , близько 02:00 водій якого здійснював рух по лівій смузі, коли крайня права смуга була вільною, та періодично виїжджав на зустрічну смугу. При спілкуванні із даним водієм, в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння рук, почервоніння обличчя). В подальшому поліцейськими було встановлено водія, оскільки останній показав документи та службове посвідчення поліцейського, на ім`я ОСОБА_1 , та намагався скористатись службовим становищем, та уникнути відповідальності, внаслідок чого поводив себе неадекватно та намагався покинути місце події. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 викликано на підмогу екіпаж патрульної поліції «Омега – 201».
Аналогічні за змістом поясненням ОСОБА_2 надав пояснення поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону №4 УПП у Львівській області ДП НП України сержант поліції ОСОБА_3 .
Опитаний інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП України лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що 29.11.2020 заступив на патрулювання території Залізничного району м. Львова в складі автопатруля «Омега-201», спільно із рядовим поліції ОСОБА_5 29.11.2020 близько 02:00 до ОСОБА_4 зателефонував командир взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП        ОСОБА_2 , який попросив підмогу. Прибувши до екіпажу патрульної поліції «Омега-254», на вул. Виговського 47, що у м. Львові, ОСОБА_4 побачив невідому особу, яка мала явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Водію, як у подальшому було встановлено, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» чи у медичному закладі, однак останній від проходження огляду відмовився в присутності двох свідків. Після чого, лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1. ст.130 КУпАП, рядовим поліції Поліщуком винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, від підписання якої водій відмовився. Перед ознайомленням із складеними матеріалами ОСОБА_1 здійснив спробу втечі, однак був зупинений працівниками поліції. Після чого, останнього було відсторонено від керування транспортним засобом.
Аналогічні за змістом поясненням ОСОБА_4 надав пояснення поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП НП України рядовий поліції ОСОБА_5 .
Опитана в ході службового розслідування заступник начальника відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_6 повідомила, що 29.11.2020 близько 06:00 зателефонував працівник відділу слідчий ОСОБА_1 та повідомив, що цього ж дня близько 03:00 працівники УПП склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122 та 130 КУпАП, окрім цього, повідомив, що не перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння, тому поїхав у медичний заклад, що по АДРЕСА_1 , де здав аналіз крові на вміст етанолу. Окрім цього, остання у своєму поясненні зазначила, що нею неодноразово проводились профілактичні бесіди з особовим складом, зокрема і з    ОСОБА_1 , з приводу недопущення порушення службової дисципліни, в тому числі і керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (копія розписки попередження додається).
Опитаний начальник відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_7 пояснив, що у відділі систематично проводились наради та доводились вимоги керівництва, щодо дотримання поліцейськими службової та транспортної дисципліни, зокрема, керування поліцейськими в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння та перебування у такому стані на робочому місці. Одночасно, ОСОБА_7 зазначив, що на нього відповідно до наказу №335 по особовому складу від 06.11.2020 тимчасово покладено обов`язки начальника відділу розслідування злочинів загальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області, тому про вказану подію капітан поліції ОСОБА_1 йому не повідомляв. 
З метою встановлення обставин подій, які мали місце 29.11.2020 за участю капітана поліції ОСОБА_1 , 30.11.2020 до УПП у Львівській області НП України за вих.№4757/13/03-2020 відповідачем скеровано лист з метою надання копій усіх наявних адміністративних матеріалів по даному факту та відеозаписів з нагрудних камер поліцейських. 
У наданих адміністративних матеріалах наявні пояснення громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно з якими 29.11.2020 близько 03:00 вони були запрошені працівниками поліції в якості понятих, при пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння водієм автомобіля марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Драгер» чи у медичному закладі, останній від проходження такого огляду відмовився.
Крім цього, у вказаних матеріалах наявне пояснення громадянина ОСОБА_10 , який пояснив, що 29.11.2020 рухався на своєму автомобілі марки «ЗАЗ ДЕО» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Виговського у м. Львові, біля перехрестя вулиць Кульпарківська — Виговського водій транспортного засобу «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_3 здійснив виїзд на смугу, де рухався ОСОБА_10 . З метою уникнення зіткнення останній повернув у протилежну сторону, а водій «Nissan Almera» оминув автомобіль ОСОБА_10 , виїхавши на зустрічну смугу. У подальшому водій вказаного транспортного засобу знову виїхав на зустрічну смугу та ледь не здійснив зіткнення з службовим автомобілем поліції охорони, після чого був зупинений поліцейськими служби охорони та під час спілкування з ними представлявся працівником поліції та пропонував грошові кошти.    
У висновку службового розслідування вказано, що з метою додаткового опитування громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено телефонний дзвінок за номером мобільного телефону, котрий зазначений у наданому поясненні. Під час телефонної розмови громадянину ОСОБА_10 запропоновано додатково надати пояснення з приводу подій, які мали місце 29.11.2020, однак останній для надання пояснення до ГУНП не прибув, у телефонному режимі повідомив, що 29.11.2020 рухався на своєму автомобілі марки «ЗАЗ ДЕО» д.н.з.. НОМЕР_4 у м. Львові, по вул. Володимира Великого. Біля перехрестя вулиць Княгині Ольги – Володимира Великого, водій транспортного засобу «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_3 здійснив виїзд на смугу, де рухався ОСОБА_10 , з метою уникнення зіткнення останній звернув в право, а водій автомобіля «Nissan Almera» оминув автомобіль ОСОБА_10 , виїхавши на зустрічну смугу. Через декілька хвилин, повертаючись по вулиці Володимира Великого, в напрямку вул. Кульпарківська, побачив, як водій автомобіля «Nissan Almera», знову створив аварійну ситуацію, виїхавши на зустріч службовому автомобілю «Рено-Докер» поліції охорони. У подальшому поліцейські охорони зупинили вказаний автомобіль по вул. Виговського та викликали на місце події працівників патрульної поліції м. Львова. Крім цього, у своєму поясненні ОСОБА_10 зазначив, що під час спілкування з поліцейськими водій автомобіля марки «Nissan Almera» д.н.з.. НОМЕР_1 представлявся працівником поліції та з метою уникнення адміністративної відповідальності в усній формі йому та поліцейським пропонував грошові кошти.
Опитаний в ході проведення службового розслідування поліцейський – водій УПО НП України старший сержант поліції ОСОБА_11 помив, що 28.11.2020 заступив на патрулювання спільно із молодшим інспектором Муц Н.Я., поліцейським В. Демським в складі наряду HP – 36. Так, рухаючись службовим автомобілем по вул.Кульпарківській, повернувши на вул. В.Великого, рухаючись у лівій крайній смузі, на зустріч рухався автомобіль в правій смузі свого ряду, який раптово виїхав на смугу зустрічного руху. Після чого, поліцейськими прийнято рішення зупинити даний автомобіль. ОСОБА_12 , ввімкнувши проблискові маячки, розвернувся та, слідуючи за автомобілем марки «Nissan Almera», одразу повідомили працівників УПП про порушення Правил дорожнього руху України водієм «Nissan Almera». У подальшому за допомогою гучномовця наказав водієві зупинитись і прийняти в право, що водій і зробив по вул. Виговського в м. Львові. Підійшовши до водія «Nissan Almera», ОСОБА_12 представився, на що водій запитав про причину зупинки, роз`яснивши водію причину зупинки, останній почав поводити себе неадекватно та одночасно пред`явив службове посвідчення поліцейського, під час спілкування з водієм ОСОБА_12 почув різкий запах алкоголю з автомобіля, після чого водій автомобіля марки «Nissan Almera» несподівано розпочав рух, в цей час автомобіль патрульної поліції наблизився до них та ОСОБА_12 повідомив працівникам УПП про різкий запах з салону автомобіля марки «Nissan Almera» та неадекватну поведінку водія. В свою чергу працівники патрульної поліції одразу вирушили за вищезазначеним автомобілем. Як у подальшому ОСОБА_13 стало відомо від працівників УПШІ на водія складено адміністративні матеріали за ст. 122, 130 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_12 , повідомив, що жодних грошових коштів від водія автомобіля «Nissan Almera» не вимагав та не отримував. 
Аналогічні за змістом поясненням ОСОБА_11 надав пояснення поліцейський взводу №2 батальйону №1 УПО НП України у Львівській області старшого сержанта ОСОБА_14 .
Переглядом відеозаписів нагрудної камери працівника патрульної поліції, вбачається, що поліцейські 29.11.2020 о 02:23 зупинили автомобіль марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_3 , підійшовши до вказаного транспортного засобу зі сторони водія вийшов, як у подальшому було установлено, капітан поліції ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейські виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння. Подальшим переглядом відеозаписів установлено, що працівники патрульної поліції в присутності двох свідків запропонували водію пройти медичне обстеження на місці події за допомогою технічного приладу «Drager» або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився. У подальшому о 03:39 поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та о 03:45 – винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, від підписання яких водій відмовився. 
При цьому, у висновку службового розслідування зазначено, що в межах проведеного розслідування не може братись до уваги «Результат токсикологічного дослідження №6718 від 30.11.2020», виданий КНП «Клінічна міська лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова», згідно з яким дослідження розпочато 30.11.2020 о 09:00 та закінчено 11:00, а при токсикологічному дослідженні у ОСОБА_1 результат крові — 0 г/л. (тверезий), оскільки «самозвернення», як зазначено у вказаному висновку, не передбачено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, а сам огляд проводився через сім годин після зупинки транспортного засобу, хоча п. 9 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що проведення такого огляду проводиться не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Таким чином, на підставі зібраних матеріалів під час проведення службового розслідування, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості ГУНП у Львівській області капітан поліції Шикоряк М.М., перебуваючи поза службою (вихідний день) в цивільному одязі без вогнепальної зброї, однак, як працівник поліції, будучи зобов`язаним відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, а також вимог п. 5 розділу I та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, щодо обов`язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені у вищевказаних законодавчих актах України, зокрема, верховенства права, законності, відкритості та прозорості, справедливості та рівності, керуючись хибним почуттям власної безкарності, 29.11.2020 керуючи автомобілем марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_5 у м. Львові по вул.Виговського 47, рухався по крайній лівій смузі, в той час коли права смуга була вільною, чим порушив ПДР України, та у подальшому, після виявлення у нього поліцейськими ознак сп`яніння, від відповідного огляду на місці та у медичному закладі відмовився, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 130 КУпАП. У подальшому намагаючись уникнути відповідальності, представився працівником поліції, чим проявив своє зверхнє ставлення до установлених норм поведінки, та скоїв вчинок, що дискредитує та підриває авторитет працівника поліції.
Згідно з пунктом 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно з частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За результатом проведення службового розслідування рекомендовано за грубе порушення службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.5 ПДР України, п.5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, ч.1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України та скоєння вчинку, що дискредитує та підриває авторитет поліції, на підставі пункту 7 статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ, до слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що підстав для призначення службового розслідування не було, затвердження висновку службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів здійснено неуповноваженою особою, зі змісту висновку службового розслідування не встановлено вчинення конкретних дій чи бездіяльності, що містять ознаки дисциплінарного проступку чи свідчать про невиконання службових обов`язків, а фактично лише вказано факт наявності притягнення до адміністративної відповідальності, за відсутності рішення суду до відповідного поліцейського, які б набрали законної сили та якими б було встановлено факт порушення вимог ПДР України. Позивач вважає, що в даному випадку відповідачем знехтувано принцип презумпції невинуватості та проявлено однобічність та упередженість щодо нього. Вказує, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення є передчасним заходом реалізації дисциплінарного стягнення, адже на момент звільнення, справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності перебували на розгляді в суді і на момент пред`явлення позову не були розглянутими, відсутнє рішення суду, яким би було доведено винуватість. 
Такі аргументи позивача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.
В межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення в частині порушення ПДР, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.000121 дисциплінарний проступок не завжди передбачає безумовну наявність складу адміністративного правопорушення, проте проступок може утримувати в собі також не дотримання службової дисципліни. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 22.10.2019 у справі № 480/3950/18, від 13 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.000121, від 22 липня 2021 року у справі №580/1954/20 неодноразово наголошувалось, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Суд апеляційної інстанції враховує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським вимог конкретних актів законодавства, наказів та інших відомчих нормативно-правових актів, тобто будь-яке притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинно мати чітко вказану підставу для застосування дисциплінарного стягнення, передбачену або Кодексом законів про працю України, або спеціальним нормативно-правовим актом. Як наслідок, рішення про накладення дисциплінарного стягнення повинно бути винесене в законодавчо встановленому порядку та з дотриманням встановлених строків.
Для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.
Крім того, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Такі відомості повинні бути викладені у висновку службового розслідування.
Отже, згідно з Дисциплінарним статутом підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.
Так, при здійсненні службового розслідування на предмет дотримання службової дисципліни оцінці підлягала, окрім того, поведінка позивача, обставини тих подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.
Надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову, про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність судових рішень, яким би підтверджувались обставини, що ставляться в провину позивачу, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування, що встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП та постанови адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАП, однак ґрунтуються на самостійних правових підставах та висновках.
При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Окрім того, слід зазначити, що відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Аналогічна позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 816/1534/16, від 17 липня 2019 року у справі № 806/2555/17, від            07 жовтня 2020 року у справі №520/10268/19.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85).
Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» (Заяви №№36146/05 та 42418/05) п. 38).
Так, службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції. Матеріалами службового розслідування зафіксовано, що позивач своїми діями грубо порушив вимоги Правил етичної поведінки поліцейського, Правил дорожнього руху, Присяги працівника поліції та статті 18 Закону України «Про Національну поліцію». При здійсненні службового розслідування на предмет дотримання службової дисципліни оцінці підлягала в тому числі поведінка, обставини тих подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, який від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою пристрою «Драгер» або ж у закладі охорони здоров`я відмовився.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, наведені обставини можуть вказувати на недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
Крім того, прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.
Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами скаржника щодо неможливості врахувати результат токсикологічного дослідження №6718 від 30.11.2020, виданий КНП «Клінічна міська лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова», оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника. Відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією такого стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.
Щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, то суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених обставин службового розслідування, правомірності висновків про грубе порушення позивачем службової дисципліни, вчинення позивачем дій, що принижують та дискредитують його як працівника поліції, так і органи поліції в цілому, застосовуючи такий захід, відповідач діяв правомірно, в межах законодавчо наданих повноважень.
Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із наявністю справи про адміністративні правопорушення щодо особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни, порушення Присяги працівника поліції: скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до позивача як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, даючи аналіз висновку службового розслідування та оспорюваним наказам, приходить до переконання, що оскаржувані накази про порушення службової дисципліни та про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтуються на самостійних підставах порушення позивачем як Присяги працівника поліції, так і недотриманням вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також Правил етичної поведінки поліцейських.
В межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення. В діях позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, наявний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано, з врахуванням обставин у справі, що не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно встановлено обставини справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року у справі №380/1256/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк