справа № 758/7147/21                                         головуючий у суді І інстанції Петров Д.В.
провадження № 22-ц/824/6470/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

ПОСТАНОВА      
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,	
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником - Власенком Артемом Олександровичем, на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 16.01.2007 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав з позивачем заяву б/н. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на відповідача, початковий кредитний ліміт був встановлений з 05.02.2017 року в розмірі 2 500 грн., а в подальшому був збільшений до 29 000 грн. Станом на 13.04.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 24 632,22 грн., яка складається з 19 821,92 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 4 810,30 грн. заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом. Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24 632,22 грн. за кредитним договором б/н від 16.01.2007 року та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 19 821,92 гривню 92 копійки заборгованості за кредитним договором, судовий збір у розмірі 1 826 гривень 70 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у стягненні відсотків, позивач АТ КБ «Приватбанк», через представника - Власенка Артема Олександровича, подав апеляційну скаргу. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити дані позовні вимоги, стягнути судові витрати по справі. 
 
При цьому, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві, зазначає, що відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, акцептував пропозицію банку, отримав кредитну карту, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору. До суду надано редакцію Умов та правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви та  укладенні договору, разом із наказом про її затвердження. Апелянт вважає, що укладення договору відповідачем у відповідності до  ст. 634 ЦК України  шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів банку є доведеним. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу, що базова процентна ставка за користування кредитом зазначена безпосередньо в підписаній відповідачем заяві. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав підстав  відмовляти у стягненні відсотків. 
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки, в даній справі ціна позову становить 24 632,22 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що16.01.2007 року відповідач підписав анкету-заяву у АТ КБ «ПриватБанк» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
 
До суду надано витяги із Тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача.
 
Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 13.04.2021 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 24 632,22 грн, яка складається з 19 821,92 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 4 810,30 грн заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.
 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у розмірі 19 821,92 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Поряд з цим, суд вважав, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому суд відмовив у задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за простроченими відсотками.
 
При перевірці висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
 
За нормами ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
 
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
16.01.2007 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав з позивачем заяву б/н. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Згідно з умовами договору (змісту заяви) відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, та в Умовах та правилах надання банківських послуг «Тарифи» вказані всі правила та тарифи надання банківських послуг до даному картковому рахунку, а саме зазначена базова відсоткова ставка за кредитним договором у розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами на поточну і прострочену заборгованість.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на довідку про умови кредитування та підписану відповідачем заяву від 16 січня 2007 року.
Отже, матеріали справи містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
За таких обставин та з наданими підтвердженнями про конкретні запропоновані відповідачу Умови в підписаній заяві про умови кредитування та правила банківських послуг, наявність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміру, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки підтверджують досягнення згоди між сторонами щодо конкретних умов договору.
Враховуючи, що в даній справі обставини справи є відмінними, застосування судом першої інстанції правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) є помилковим.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вже було зазначено, відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, зокрема щодо сплати відсотків та їх розміру та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами, що нараховані у відповідності до укладеного договору і розмірі 4 810,30 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Колегія суддів вважає, що заочне рішеннясуду першої інстанції в оскаржуваній частині не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
 
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення  позовних вимог.
 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судове рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає перерозподілу. Судом першої інстанції було стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 826,70 грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено нове рішення в частині стягнення відсотків і позовні вимоги задоволено з відповідача на користь позивача слід достягнути судовий збір у розмірі 873,30 грн., оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено  2 270,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції. 
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з відповідача на користь апелянта також підлягає стягненню 3 405 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником - Власенком Артемом Олександровичем- задовольнити.
 
Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення даних позовних вимог.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 січня 2007 року у розмірі 4 810 (чотири тисячі вісімсот десять) грн. 30 коп.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 873,30 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 405,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, а всього 4 278,30 (чотирі тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 30 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Головуючий:                                                                                     Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                  О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова