Ухвала

12 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 454/1188/17
провадження № 61-15729св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,
 
учасники справи:
позивач - Приватне підприємство «Західний Буг»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Шпиколос»,
третя особа - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, 
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
 
У травні 2017 року Приватне підприємство «Західний Буг» (далі - ПП «Західний Буг») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 та Фермерського господарства «Шпиколос» (ФГ «Шпиколос»), третя особа - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про визнання договору оренди землі поновленим та визнання договору оренди землі недійсним.
 
Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій 
 
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року позовні вимоги задоволено.
 
Визнано поновленим договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Західний Буг», зареєстрований у ДКЗ Сокальського району № б/н від 15 грудня 2011 року № 46248004002722 за яким передавалася у строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 1,0489 га, кадастровий № 4624882600:23:00160036, яка знаходилася за межами населених пунктів сільської ради: Княжівська сільська рада Сокальський район Львівська область з урахуванням всіх змін та доповнень, які були чинними до дня поновлення договору оренди на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором.
 
Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Шпиколос», зареєстрований 10 грудня 2016 року КП Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», за яким передавалася у строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 1,0489 га, кадастровий № 4624882600:23:00160036, яка знаходиться за межами населених пунктів сільської ради: Княжівська сільська рада Сокальський район Львівська область. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 29 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року в частині розподілу судових витрат змінено та стягнуто з ОСОБА_1 і ФГ «Шпиколос» на користь ПП «Західний Буг» по 800 грн судового збору за подання позову до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Аргументи учасників справи
 
21 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 29 липня 2021 року. у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі; витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
 
Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2027цс15, постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, від 15 січня 2019 року у справі № 922/1464/18, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 379/338/16-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 695/992/18 і судове рішення ухвалено з порушенням пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. 
 
Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 33, 34, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Справу № 454/1188/17 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             М. М. Русинчук
 
Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар