ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року	Львів	Справа № 140/5830/22 пров. № А/857/16163/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Качмара В.В., Пліша М.А.,
за участі секретаря судового засідання –                              Гранат В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року (суддя – Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Луцька міська рада про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                          ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі – Відділ ПВР), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Відділу ПВР Дуди Ю. М. при примусовому виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/1069/22;  скасувати постанову від 22.08.2022 про закінчення виконавчого провадження у ВП №69523627. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою заступника начальника Відділу ПВР Дуди Ю. М. про закінчення ВП №69523627 від 22.08.2022 закінчено виконання рішення суду у справі №140/1069/22, проте позивач не отримувала жодних документів від боржника на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі №140/1069/22.
          Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №69523627 від 22.08.2022, винесену заступником начальника Відділу ПВР Дудою Ю. М. В решті позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, фактично в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що із наведеної боржником відповіді від 09.08.2022 №1.1-8/3036/2022 та долучених документів слідує, що рішення суду ним виконано в повному обсязі, оскільки заяви ОСОБА_1 розглянуто та надано відповідь на них за підписом міського голови Поліщука І.І. У зв`язку з наведеним винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вказує, що судом не зазначено яких конкретно дій не вжив державний виконавець. На думку апелянта, вжиття обов`язкових заходів державним виконавцем щодо перевірки змісту листа-відповіді від 26.05.2022 №1.1-8/2023/2022 за підписом міського голови Поліщук І.І. законодавством та резолютивною частиною виконавчого документа не передбачено.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. Третя особа подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує вимоги такої.
Представником Луцької міської ради 20.12.2022 подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні такого необхідно відмовити, оскільки суд не визнавав обов`язковою участь представників сторін у судовому засіданні, а тому вважає, що розгляд справи можливо провести без їхньої участі. Крім цього, апеляційний суд зазначає, що згідно КАС України дана справа належить до категорії термінових та повинна бути розглянута у десятиденний термін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року у справі №140/1069/22 позов ОСОБА_2 до Луцького міського голови Поліщука І.І. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено: зобов`язано Луцького міського голову Поліщука Ігоря Ігоровича розглянути заяви ОСОБА_1 від 16 червня 2021 року, від 26 липня 2021 року та від 03 вересня 2021 року з наданням вмотивованої відповіді на них за особистим підписом.
На виконання вказаного рішення Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2022  видано виконавчий лист №8305/2022.
До Відділу ПВР 29.07.2022 надійшла заява стягувача про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду № 8305/2022 від 21.07.2022 із копіями заяв ОСОБА_1 від 16.06.2021, від 26.07.2021 та від 03.09.2021.
заступником начальника Відділу ПВР Дудою Ю.М. 01.08.2022 винесено постанову про відкриття ВП № 69523627, копії якої надіслано на адресу сторін виконавчого провадження.
09.08.2022 за вих. № 1.1-8/3036/2022 боржником - Луцьким міським головою Поліщуком І.І. на вказану постанову про відкриття ВП до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області надано відповідь, де зазначено, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року № 140/1069/22 Луцькою міськрадою виконано за листом № 1.1-8/2023/2022 від 26.05.2022 міського голови надано вмотивовану відповідь на заяви ОСОБА_1 від 16.06.2021, 26.07.2021, 03.09.2021, долучено копію листа-відповіді від 26.05.2022 № 1.1-8/2023/2022 до заявниці та копію витягу із реєстру відправленої кореспонденції за 26.05.2022.
Заступником начальника Відділу ПВР Дудою Ю.М. 22.08.2022 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69523627, копію якої надіслано за вих. № 28333 від 22.08.2022 на адресу сторін виконавчого провадження.
Вважаючи бездіяльність заступника начальника Відділу ПВР Дуди Ю. М. протиправною, позивач звернулася з позовом до суду.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, на якого Законом України «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII) покладено обов`язок щодо виконання рішень суду, має пересвідчитись у виконанні боржником рішення суду, а закінчення виконавчого провадження можливе лише у випадку отримання від боржника документального підтвердження виконання рішення суду, при цьому постанова про закінчення виконавчого провадження має бути мотивованою щодо підстав її винесення. В даному випадку відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови від 22.08.2022 докази фактичного виконання рішення суду в порушення вимог статті 18 Закону № 1404-VIII  належно не перевірялись.

Частиною другою  статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Статтями 1, 5 Закону № 1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 63 Закону №1404-VII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, зокрема, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Таким чином, з метою перевірки наявності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, що мало місце у спірних правовідносинах, необхідним є з`ясування факту повного виконання рішення суду.
Згідно частиною другою статті 39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для закінчення виконавчого провадження слугувало фактичне виконання боржником у повному обсязі рішення суду.
Такий висновок державного виконавця ґрунтується на тому, що листом за вихідним №1.1-8/3036/2022 від 09.08.2022 Луцьким міським головою ОСОБА_3 повідомлено відповідача про те, що заяви ОСОБА_1 від 16.06.2021, 26.07.2021, 03.09.2021 розглянуто та за результатами розгляду заявнику надано відповідь.
За змістом частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходи щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно частини першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Також з матеріалів справи вбачається, що крім листа міського голови  за вих. № 1.1-8/3036/2022 від 09.08.2022 до відповідача направлялись, копії відповіді міського голови до позивачки № 1.1-8/2023/2022 від 26.05.2022, та реєстру вихідної кореспонденції Луцької міськради за 26.05.2022. Інші документи, які стали б підставою для винесення постанови про закінчення В/П – відсутні.
Зі звернень позивачки від 16.06.2021, 26.07.2021, 03.09.2021 до міського голови вбачається, що ОСОБА_1 ставила питання про знесення незаконної споруди сараю за адресою АДРЕСА_1 , побудованої за життя без будь-яких дозвільних документів ОСОБА_4 , що перешкоджає приватизації прибудинкової території мешканцями сусіднього будинку за адресою АДРЕСА_2 , де проживає заявниця, оскільки частина цієї споруди знаходиться на прибудинковій території по АДРЕСА_2 .
При цьому заявниця в листах до міського голови зазначала, що при притягненні ОСОБА_4 до адмінвідповідальності за незаконне будівництво також Луцькою міською радою внесено припис до ОСОБА_4 про знесення незаконно побудованої споруди, який не було виконано ні правопорушником, ні його спадкоємцем ОСОБА_5 , а остання в 2021 році подала до міськради заяву про приватизацію успадкованої земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача ОСОБА_1 , яку було задоволено. Покладаючись на викладене просить винести питання про скасування погодження комісії та не допустити вирішення заяви ОСОБА_5 на черговому засіданні сесії міськради. Будучи присутньою, як спостерігач на засіданні профільної комісії міськради 19.05.2021 ОСОБА_1 зазначила, що фактично заява ОСОБА_5 того дня не розглядалась і було оголошено перерву для узгодження спірних питань між сусідами, але згодом, в порушення законодавства, комісія видала витяг з протоколу № 10 від 19.05.2021, що заява ОСОБА_5 того дня була вирішена і задоволена. Покладаючись на викладені у вищевказаних заявах обставини ОСОБА_1 просила міського голову повідомити чи буде ним ініціюватись питання про знесення незаконно збудованого сараю та скасування протоколу № 10 від 19.05.2021 профільної комісії.
З листа Луцького міського голови за вих. № 1.1-8 від 26.05.2022 до заявниці вбачається, що в минулому заступником міського голови на вищевказані листи заявниці надавались вичерпні відповіді щодо викладених нею обставин. Також зазначено, що перевірка цих фактів та знесення споруди не входить до компетенції структурного підрозділу міськради – відділу державного архітектурно-будівельного контролю, тому у випадку незгоди з прийнятим рішенням постійної комісії з питань земельних відносин (протокол № 10 від 19.05.2021 по заяві ОСОБА_5 ) ОСОБА_1 може звернутися до суду.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що Луцьким міським головою, як боржником з виконання рішення суду, не надано вмотивованих та вичерпних відповідей на викладені в заявах ОСОБА_1 обставини та по запитуваній нею інформації, зокрема про причини невиконання Луцькою міськрадою припису до ОСОБА_4 про знесення самовільно збудованої споруди-сараю, яка частково розташована на прибудинковій території сусіднього житлового будинку, де проживає ОСОБА_6 .
При цьому міським головою зазначено в листі, що всі питання перевірки законності забудови сараю вже були вирішені по суті в минулому і їх повторний розгляд не передбачений законодавством, що на думку суду не відповідає дійсності, оскільки незаконна забудова в минулому перешкоджає приватизації прибудинкових територій,  як ОСОБА_5 так і ОСОБА_7 на даний час. Тому за зверненнями заявниці ці питання потребують перевірки з наданням мотивованої відповіді.
Крім того, залишились поза увагою у відповіді міського голови питання правомірності винесення рішення постійної комісії з питань земельних відносин (протокол № 10 від 19.10.2021) за заявою ОСОБА_5 , де ОСОБА_7 наголошує, що особисто того дня була присутня на засіданні цієї комісії, однак комісія рішення по суті того дня не приймала, а відклала розгляд цього питання до узгодження між сусідами.
Стосовно покликань апелянта на те, щовжиття обов`язкових заходів державним виконавцем щодо перевірки змісту листа-відповіді законодавством та резолютивною частиною виконавчого документа не передбачено, апеляційний суд відхиляє такі з огляду на наступне.
Позиція щодо необхідності скасування передчасно винесеної державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження у випадку не перевірки виконавцем на повноту наданої відповіді боржником по виконавчому листу з виконання судового рішення при дачі відповіді на звернення, викладена у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року в справі № 806/2670/17.
Таким чином, при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження державний виконавець в порушення вимог статті 18 Закону №1404-VIII вищевикладені обставини при ознайомленні з відповіддю не перевірив, зокрема, на предмет вмотивованості, ефективності та неупередженості відповіді боржника про викладені в заявах питання та за запитуваною інформацією, яка вже була визнана судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, неповною, тому постанова про закінчення виконавчого провадження №69523627 є протиправною та підлягає скасуванню, як така, що винесена державним виконавцем передчасно з порушенням вищевказаних норм матеріального права. 
Колегія суддів погоджується, що державний виконавець, на якого Законом №1404-VIII покладено обов`язок щодо виконання рішень суду, має пересвідчитись у виконанні боржником рішення суду, а закінчення виконавчого провадження можливе лише у випадку отримання від боржника документального підтвердження виконання рішення суду, при цьому постанова про закінчення виконавчого провадження має бути мотивованою щодо підстав її винесення.
Таким чином,  відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови докази фактичного виконання рішення суду в порушення вимог статті 18 Закону №1404-VIII належно не перевірялись.
Також, правова позиція щодо обов`язку державного виконавця перевірити реальне, а не формальне виконання судового рішення викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2018 року у справі № 804/9088/16.
Відтак, державний виконавець повинен був перевірити зміст листа-відповіді на предмет повного надання запитуваної інформації, однак таких дій не вчинив, а тому апеляційний суд відхиляє вищезазначені доводи апеляційної скарги.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)  залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року в справі №140/6025/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 20 грудня 2022 року