ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 грудня 2022 року           справа №200/17385/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації державної прикордонної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 р. у справі № 200/17385/21 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -      

                                                              У С Т А Н О В И В:

03 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністрації державної прикордонної служби України, третя особа Головне   управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, з вимогами: визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка полягає у відмові в підготуванні та направлені до ГУ ПФУ в Донецькій області, для перерахунку ОСОБА_1 нового розрахунку вислуги років для перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , в якому зазначити всі складові вислуги років: військову календарну вислугу років - 21 рік 00 місяці, 14 днів; пільгову військова вислугу років - 12 років 08 місяців 20 днів; пільгову військову вислугу років для призначення пенсії - 33 роки 09 місяців 04 дні; для перерахунку пенсії за вислузі років за п. “а” ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”. зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління ПФУ в Донецькій області новий розрахунку вислуги років ОСОБА_1 в якому зазначити всі складові вислуги років: військову календарну вислугу років - 21 рік 00 місяці, 14 днів; пільгову військова вислугу років - 12 років 08 місяців 20 днів; пільгову військову вислугу років для призначення пенсії - 33 роки 09 місяців 04 дні; для перерахунку пенсії за вислузі років за п. “а” ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу з 27.10.1989 в збройних силах, на різних посадах. З 2001 року проходив службу в Державній прикордонній службі України, та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 31-ОС від 31.01.2020 його було звільнено зі служби та виключено із списків особового складу загону. З квітня 2020 року перебуває на обліку в Головному управління пенсійного фонду України в Донецькій області, та отримує пенсію за вислугу років на підставі п. “б” ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби та деяких інших осіб”. Позивач вважає, що його пільговий стаж на момент звільнення зі служби склав 12 років 08 місяців 20 днів, що зазначено в наказі про звільнення № 31-ОС від 31.01.2020, розрахунку вислуги років на пенсію. Позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби з заявою, в якій просив підготувати та направити до ГУ ПФУ в Донецькій області новий розрахунок вислуги років для призначення пенсії, в якому просив зазначити пільгову військову вислугу років для призначення пенсії 33 роки 9 місяців 4 дні, що надасть можливість ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок пенсію за вислугу років на підставі п “а” ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби та деяких інших осіб”. Однак в листопаді 2021 року Адміністрація Державної прикордонної служби надіслала лист № 115-29742/0/6-21-вих від 08.10.2021 в якому було відмовлено в підготовці та направлені до ГУ ПФУ в Донецькій області нового розрахунку вислуги років для призначення (перерахунку) пенсії, в зв`язку із тим, що на момент звільнення військова календарна вислуга років складала 21 рік 00 місяців 14 днів, а для призначення пенсії для звільнених в період з 01.10.2020 необхідно мати не менше 25 календарних років і більше. Пільгову вислугу років для призначення пенсії, на момент призначення пенсії за вислугу років Державна прикордонна служба України та в подальшому Головне управління ПФУ в Донецькій області до уваги не взяли.
Позивач вважає, що відповідно до статей 12, 17, 17-1 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” та “Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393,   має право на пенсію за вислугою років з урахуванням пільгового (кратного) обрахунку вислуги років. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 р. у справі № 200/17385/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка полягає у відмові в підготуванні та направлені до ГУ ПФУ в Донецькій області, для перерахунку ОСОБА_1 нового розрахунку вислуги років для перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , в якому зазначити всі складові вислуги років: військову календарну вислугу років - 21 рік 00 місяці, 14 днів; пільгову військова вислугу років - 12 років 08 місяців 20 днів; пільгову військову вислугу років для призначення пенсії - 33 роки 09 місяців 04 дні; для перерахунку пенсії за вислузі років за п. “а” ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління ПФУ в Донецькій області новий розрахунок вислуги років ОСОБА_1 в якому зазначити всі складові вислуги років: військову календарну вислугу років - 21 рік 00 місяці, 14 днів; пільгову військова вислугу років - 12 років 08 місяців 20 днів; пільгову військову вислугу років для призначення пенсії - 33 роки 09 місяців 04 дні; для перерахунку пенсії за вислузі років за п. “а” ст. 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації державної прикордонної служби України  витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. на користь позивача.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Законом України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” №3668 від 08.07.2011 внесені зміни в пункт “а” ст. 12 Закону №2262 відповідно до якого пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, у період з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Цими змінами законодавець заміняє термін “вислуга років” на -“календарна вислуга років”. На час розгляду даної справи судове рішення про визнання незаконним та скасування положення № 3668 в частині внесення зміни до пункту “а” статті 12 Закону № 2262-ХІІ відсутнє.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2020 № 31-ОС загальна вислуга років ОСОБА_1 становить 26 років 01 місяць 28 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 21 рік 00 місяців 14 днів, пільгова: 12 років 08 місяців 20 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом “а” ст. 12 Закону №2262.
В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою е наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.  
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
31.01.2020 наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №31-ОС “По особовому складу” капітана ОСОБА_1 , начальника відділення по роботі з персоналом (з кабінетом професійно-психологічного добору) відділу персоналу, звільненого в запас наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.01.2020 М2-ОС за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статі 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, з правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вислуга років станом на 02.02.2020 становить: календарна військова: 21 рік 00 місяців 14 днів; пільгова військова: 12 років 08 місяців 20 днів. Загальна вислуга для призначення пенсії: 26 років 01 місяць 28 днів.
За інформацією послужного списку капітана ОСОБА_1 , загальна вислуга останнього для призначення пенсії: 26 років 01 місяць 28 днів
16.04.2020 Адміністрацією Державної прикордонної служби України за № 11/ПВ-919 було направлено подання про призначення пенсії за вислугу років відносно ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області.
06.05.2020 ГУ ПФУ в Донецькій області ОСОБА_1 було призначено пенсії за вислугу років. Згідно протоколу за пенсійною справою - 0510019519 від 25.05.2020 наданого на звернення ОСОБА_1 , при обчислені вислуги років для призначення пенсії спеціалістами Головного управління ПФУ в Донецькій області не було зараховано ОСОБА_1 до пільгової вислуги років для призначення пенсії період його служби в АТО, який згідно розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_1 складає 12 років 08 місяців 20 днів. 
29.09.2021 адвокат Овчаренко О.О. в інтересах позивача звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії.
29.11.2021 Головним управлінням ПФУ в Донецькій області адвокату Овчаренку О.О. було надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. За результатами розгляду наданих документів Головним управлінням прийнято рішення № 563 від 06.10.2021 про відмову в перерахунку пенсії відповідно наданої заяви.
Також адвокат Овчаренко О.О. в інтересах позивача звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просив підготувати та направити до ГУ ПФУ в Донецькій області довідку - розрахунок вислуги років на пенсію начальника відділення по роботі з персоналом відділу персоналу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , в якій зазначити наступні данні: - календарну вислугу років ОСОБА_1 на момент звільнення зі служби; - пільгову вислугу років ОСОБА_1 ; - пільгову вислугу років ОСОБА_1 для призначення пенсії.
01.10.2021 Адміністрації Державної прикордонної служби України листом №115-29742/0/6-21 вих. відмовила у підготовці та направленні необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених статтею 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, та про відсутність у позивача права на призначення йому такої пенсії.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України)  .
Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Закон України від 9 квітня 1992 року №2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі – Закон №2262-XII).
Згідно з пунктом “а” частини 1 статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
Частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно зі статтею 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 затверджений “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (далі – Постанова №393).
Відповідно до підпункту “а” пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Підпункт “в” пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Відповідно    до пункту 4.1.6. “Положення про порядок комплектування, матеріально- технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України”, затвердженого  постановою Верховної Ради України № 3720 від 16 грудня 1993 року, стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.
Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби був затверджений  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 листопада 2007 року № 431.
Відповідно до пункту 2 вказаного переліку по управліннях (відділах, відділеннях) по боротьбі з організованою злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, на транспорті зарахуванню до стажу служби, що дає право на пенсію, у пільговому обчисленні з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці підлягає робота на посадах, зокрема, заступника начальника відділу, старшого оперуповноваженого, оперуповноваженого в особливо важливих справах.
У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 3 Постанови № 393, а саме період служби у спецпідрозділах по боротьбі з організованою злочинністю та служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції.
Статтею 17 Закону №2262-XII  визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею  17-1  Закону №2262-XII  встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Законом №2262-XII  передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є  Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Постановою №393.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Подібний висновок, про застосування постанови №393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а. Подібний висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а.
У зв`язку із наведеним суд не приймає до уваги посилання відповідача на правову позицію викладену в постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №295/10742/ 16-а, від 27.02.2019 у справі №295/6454/17, від 10.07.2019 у справі №299/509/15-а, від 25.07.2019 у справі №806/1402/16, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 28.10.2019 у справі №200/2857/19-а, від 17.06.2020 у справі №337/2596/17 та від 16.07.2020 у справі №200/9829/18-а.
Неправомірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.
Відповідно до пункту 1 “Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі – Порядок), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Пунктом 12 Порядку визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Згідно з підпунктом 5 пункту 4 “Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Судом встановлено, що на час звільнення зі служби позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою про призначення такої пенсії, в якій також просив оформити та подати необхідні документи до органу Пенсійного фонду України для перерахунку такої пенсії. Проте, відповідач, не врахувавши вислугу років на пільгових умовах, протиправно відмовив позивачу в оформленні та поданні документів для перерахунку пенсії за вислугу років.
З огляду на наведене порушене право позивача підлягає відновленню.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.
Згідно положень ст.139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору не вирішується, оскільки позивач звільнений від його сплати.
Також позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Положеннями ч.2 ст.134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частинами 4, 5, 6 ст.134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Як убачається з матеріалів справи, судові витрати складаються з витрат на правничу допомогу, що підтверджується договором від 27.09.2021 про надання юридичних (адвокатських) послуг, укладеного між позивачем та адвокатом Овчаренко О.О., актом надання юридичних (адвокатських) послуг від 02.12.2021, актом здійснення розрахунку за надані юридичні (адвокатські) послуги.
Так, згідно з актом надання юридичних (адвокатських) послуг від 02.12.2021 сума гонорару за надання адвокатом правничої допомоги складає 7000 грн.
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору тощо.
Враховуючи складність справи та обсяг наданих послуг адвокатом, суд вважає співмірним розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №904/1600/19.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Адміністрації державної прикордонної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 р. у справі № 200/17385/21 - залишити без задоволення.                                                                                
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 р. у справі № 200/17385/21 - залишити без змін.                                                                                
Повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко