ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 380/11605/22 пров. № А/857/12990/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді –                                                Шевчук С.М.,
суддів –                                                                     Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу   Львівського окружного адміністративного суду   від 25 серпня 2022 року про повернення позовної заяви (постановлену  у м.Львові, судом під головуванням судді Кузан Р.І., дата складання повного тексту ухвали – не зазначено) у справі №380/11605/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1     про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,  суд-

ВСТАНОВИВ:
 І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду   від 25 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену  ухвалу, а справу направити для продовження розгляду. Вважає, що при винесенні оскарженої ухвали судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги, із посиланням на відповідні висновки Верховного Суду, вказує, що ордер є самостійним (окремим) документом, що підтверджує повноваження адвоката як представника, юридичне значення якого не залежить від подання адвокатом разом з ним договору про надання правничої допомоги, його копії, витягу, тощо. Щодо подання позовної заяви, то апелянт зазначає, що КАС України визначає два способи подання позову до адміністративного суду: в паперовій або в електронній формі, а відтак вказаний позов подано відповідно до вимог КАС України.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  на електронну адресу відповідача та представника позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що копія долученого до позовної заяви ордеру на надання правничої (правової) допомоги посвідчена самим представником, а відтак не є належним документом, що підтверджує повноваження ОСОБА_2 на вчинення дій від імені довірителя. Крім того, суд зазначив, що позовну заяву підписано власноручно адвокатом Луньо Б.М. та подано її в письмовій, а не у електронній формі, відтак суд вважав, що позовна заява не є підписана у спосіб визначений чинним законодавством України, оскільки адвокат Луньо Б.М. повинен подати її через ЄСІТС, з використанням власного кваліфікованого електронного підпису.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом  встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 у якому просила:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нездійсненні нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням до складових місячного грошового забезпечення щомісячної винагороди за бойове чергування, передбаченої Додатком 25 Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Державної спецтрансслужби, Управління Державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294, індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України “Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, та невиплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повий календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років, що разом складає повних 26 років;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повий календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років, що разом складає повних 26 років, та з обов`язковим включенням до складових місячного грошового забезпечення посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за класність, надбавки за ОУС, надбавки за виконання особливо важливих завдань, винагороди за бойове чергування, передбаченої Додатком 25 Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Державної спецтрансслужби, Управління Державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу-та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294, індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України “Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, розрахованої на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року у справі № 380\7202\22, а також премії, та провести виплати з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що розрахована та утримана із розміру перерахованої одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Вказану позовну заяву від імені позивача підписано адвокатом Луньо Б.М. на підтвердження повноважень якого до позовної заяви, додано копію ордеру, яка посвідчена самим представником ОСОБА_2 .
Вважаючи, що ордер адвоката неналежним чином засвідченим, а також те, що позовну заяву подану у письмовій, а не у електронній формі, суд першої інстанції застосував наслідки, передбачені п.3 ч.4 ст.169 КАС України.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно з п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
У відповідності до частини 1 статті 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (частина 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Частиною четвертою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Отже, частина перша статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає загальний перелік документів, якими може бути посвідчено повноваження адвоката на надання правової допомоги. При цьому, частиною четвертою цієї статті встановлюються спеціальні вимоги до підтвердження повноважень адвоката саме як представника, зокрема, в адміністративному судочинстві, які відсилають до відповідних положень процесуального законодавства.
За змістом частини восьмої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Згідно частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Отже, для представництва особи в адміністративній справі адвокат повинен мати або ордер або довіреність.
Колегія суддів зазначає, що ордер, який видано відповідно до  Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є тим документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинна редакція КАС України не вимагає.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 грудня 2018 року в справі № П/9901/736/18 та в постанові від 20 травня 2020 року в справі № 9901/44/19.
Аналіз викладених положень законодавства дає підстави для висновку, що ордер є самостійним (окремим) документом, що підтверджує повноваження адвоката як представника, юридичне значення якого не залежить від подання адвокатом разом з ним договору про надання правничої допомоги чи його копії, а відтак суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про повернення позову із вказаних підстав.
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що вказана позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки така подана у паперовій формі, то колегія суддів вказує на наступне.
Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Конституційний Суд України у Рішенні від 6 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 з приводу тлумачення статті 55 Конституції України зазначив, що право на судовий захист прав і свобод людини і громадянина гарантовано приписом частини першої статті 55 Конституції України. „Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту" (абзац другий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019). Конституційний Суд України констатував, що „частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод" (пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп); „судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України"; „Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України" (абзац п`ятнадцятий пункту 3, абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002). Отже, приписи статті 8, частини першої статті 55 Конституції України зобов`язують державу гарантувати на законодавчому рівні кожному можливість реалізації його права на судовий захист. Законодавець має встановити такий обсяг права осіб на судовий захист, який забезпечував би його дієву реалізацію, а відмова судів у реалізації такої можливості може призвести до порушення гарантованого Конституцією України права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно із частиною першою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно із частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до вимог статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 вказаного Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених вказаним Кодексом.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15/21 затверджено «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (далі - Положення №1845/0/15/21), а 4 вересня 2021 року у газеті «Голос України» №168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС Електронний кабінет, Електронний суд, підсистеми відеоконференцзв`язку.
Абзацом 3 підпункту 15.17 пункту 15 частини першої розділу VII «Перехідних положень» КАС України передбачено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України.
Таким чином, зазначені в оголошені Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС почали офіційно функціонувати з 5 жовтня 2021 року.
Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
Аналогічні положення закріплені також і в пункті 10 Положення №1845/0/15/21.
Згідно із абзацом 2 частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.
Відповідно до частини сьомої статті 44 КАС документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Вказані положення КАС України кореспондуються із нормами, що закріплені у пункті 16 Положення №1845/0/15/21.  
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з 5 жовтня 2021 року, зокрема адвокати зобов`язані зареєструвати свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку та вчиняти процесуальні дії в електронній формі.
Разом з тим, як передбачено вимогами статті 160 КАС позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
За змістом пунктів 24-27 Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб адресою https://wiki.court.gov.ua.
Процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді та розглядом у Вищій раді правосуддя справ про порушення суддею (прокурором) вимог щодо несумісності, дисциплінарного проступку судді, втручання в діяльність судді, можуть подаватися до суду та Вищої ради правосуддя в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд».
Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.
З вищенаведених положень законодавства вбачається, що  звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи з використанням підсистеми «Електронний суд» є лише альтернативою, яка не виключає можливості звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником.
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №640/1374/19, позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20,  від 3 червня 2021 року у справі № 9901/82/21, від 1 липня 2021 року у справі № 9901/76/21, позицією Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2022 року у справі №380/1598/22.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду першої інстанції адвокатом позивача – Луньо Б.М. у паперовій формі та підписана ним власноручно, а тому подана позовна заява не може бути визнана такою, що не підписана, оскільки така подана та підписана у визначеному КАС України порядку.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №540/461/21, на яку посилається суд першої інстанції, зазначено, що касаційна скарга подана адвокатом на електронну поштову адресу Верховного Суду, а тому висновки суду касаційної інстанції не можуть бути застосовані до справи, яка розглядається, та у якій позов подано у паперовій формі до суду першої інстанції.
Однак, при прийнятті оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви, суд першої інстанції на вказані обставини не зважив та вказаних питань не з`ясував, а відтак прийшов до помилкового висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу. Відтак, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду   від 25 серпня 2022 року про повернення позовної заяви у справі № 380/11605/22 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.    

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар