Справа № 127/10763/22 
Провадження № 33/801/869/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її захисником адвокатом Сивенюком Олександром Миколайовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.
В постанові суду зазначено, що 21 травня 2022 року о 21 год. 25 хв. в м. Вінниці по вул. Брацлавська, 51, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mazda 3» д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась на місці зупинки під час безперервної відеозйомки, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Сивенюка О. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року та закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріалами справи не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, невідома причина її зупинки, тому у поліцейських не було підстав вимагати від неї проходження огляду на стан сп`яніння, а із відеозапису неможливо встановити від чого саме відмовляється ОСОБА_1 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Сивенюк О. М. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №264731, ОСОБА_1 21 травня 2022 року о 22 год. 25 хв. в м. Вінниці по вул. Брацлавська, 51, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mazda 3» д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовилась на безперервну відеофіксацію нагрудної бодікамери №472968, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього рух, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а. с. 2).
Відповідно до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП ВОНД «Соціотерапія» ОСОБА_1 була направлена на огляд 21 травня 2022 року о 22 год. 35 хв., в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів (а. с. 4).
Як видно із відеозапису, долученого до матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_1 припаркований на узбіччі дороги із увімкнутою аварійною сигналізацією. О 22 год. 30 хв. поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, вона пропонує домовитися і розійтися. Поліцейські роз`яснюють, що її поведінка є суспільно небезпечною, оскільки вона проїхала на червоний сигнал світлофору, у відповідь на що ОСОБА_1 повідомляє, що вона дійсно проїхала на забороняючий сигнал, однак в цей час на переході не було пішоходів. Після цього поліцейський знову пропонує пройти освідування на місці зупинки або у лікаря-нарколога, повідомляє виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснює про відповідальність за відмову від освідування. О 22 год. 35 хв. ОСОБА_1 вкотре говорить, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння та знову пропонує розійтися без протоколу.
За таких обставин апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Також апеляційний суд вважає недоведеним твердження апеляційної скарги, що матеріалами справи не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також невідома причина її зупинки, оскільки, по-перше, вони є взаємовиключними, по-друге із відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно як ОСОБА_1 не заперечує, що керувала автомобілем та сама підтверджує, що проїхала на забороняючий сигнал світлофора.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у поліцейських не було підстав вимагати від ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння є надуманими, оскільки працівниками поліції були виявлені ознаки сп`яніння у водія транспортного засобу ОСОБА_1 , відтак вони були зобов`язані вимагати пройти огляд на стан сп`яніння.
Надуманим також є твердження, що із відеозапису неможливо встановити від чого саме відмовляється ОСОБА_1 , адже на відеозаписі чітко зафіксовано неодноразові пропозиції поліцейських водієві пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, а також роз`яснено насідки відмови від проходження огляду.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відтак, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, постанова суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її захисником адвокатом Сивенюком Олександром Миколайовичем, залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                Т. М. Шемета