ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2022 року           справа №360/325/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/325/22 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                   ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в не зарахуванні позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, періодів роботи на шахті “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за списком № 1 періоду роботи на шахті “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року, здійснивши перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” з 01 грудня 2021 року.
В обґрунтування позову зазначив, що 30 листопада 2021 року звернувся до ГУПФУ в Луганській області з заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Листом від 20 грудня 2021 року відповідач відмовив в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” в зв`язку з тим, що до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача на шахті “Майська” ВО “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року, оскільки надані позивачем документи для перерахунку пенсії видані підприємствами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території.
Така відмова є протиправною, оскільки записами в трудовій книжці позивача підтверджується пільговий характер його роботи у спірний період часу.
Наявного у позивача стажу з урахуванням спірного достатньо для призначення позивачу пенсії за статтею 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 періоду роботи з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року на шахтах “Богучарська” та “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 період роботи з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року на шахтах “Богучарська” та “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” і здійснити з 01 грудня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” із врахуванням раніше виплачених сум.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
Період роботи позивача на шахті “Майська” ВО “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача, оскільки ним не надано уточнюючих довідок, а надані документи видані на тимчасово окупованій території України і є недійсними відповідно до Закону України № 1207.
Суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача зарахувати спірний період роботи позивача до пільгового стажу та здійснити перерахунок пенсії, втрутився до дискреційних повноважень пенсійного органу.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тимчасовим захопленням міста Сєвєродонецьк, в якому знаходиться будівля суду. Також повідомлено, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі “Електронний суд” у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є внутрішньо переміщеною особою, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області.
Як свідчить розрахунок до страхового стажу позивача за списком № 1 зараховані періоди: з 01 листопада 2001 року по 31 грудня 2002 року (01 рік 02 місяці 00 днів), з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року (01 рік 00 місяців 00 днів), з 01 січня 2004 року по 27 січня 2012 року (08 років 00 місяців 27 днів), з 28 січня 2012 року по 26 серпня 2013 року (01 рік 06 місяців 29 днів), з 14 січня 2014 року по 16 січня 2014 року (00 років 00 місяців 03 дні), з 01 лютого 2014 року по 30 вересня 2014 року (00 років 08 місяців 00 днів), з 01 жовтня 2014 року по 30 квітня 2015 року (00 років 07 місяців 00 днів), з 01 травня 2015 року по 28 лютого 2017 року (01 рік 07 місяців 00 днів), всього 14 років 07 місяців 29 днів.
Позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою довільної форми від 30 листопада 2021 року про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” із зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 періоду роботи на шахті “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року.
Разом з заявою надав: копії паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду, трудової книжки серії НОМЕР_2 , довідки від 05 жовтня 2015 року № 1296, 1297, 1298, 1299, 1300, 1301, 1302, 1303 та копію наказу від 23 лютого 1995 року № 62.
Листом від 20 грудня 2021 року № 5009-5399/Р-02/8-1200/21 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону № 3455-VІ з тих підстав, що за відсутності довідок, що уточнюють пільговий характер роботи позивача, неможливо зарахувати до пільгового стажу період роботи з повним робочім днем під землею на шахті “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року, а надані позивачем довідки видані підприємствами, що розміщені на тимчасово окупованій території, тому вони є недійсними та незастосовними.
Як свідчать записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 він працював на шахті “Майська” ДХК “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року (наказ від 12 вересня 1986 року № 93/к) по 10 квітня 1993 року (наказ від 12 травня 1993 року № 113/к) гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею, видобувна дільниця (записи №№ 3-4).
Згідно з довідками ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит”, якому передані на зберігання архіви шахти “Майська”, від 05 жовтня 2015 року №№ 1296, 1300, 1301 ОСОБА_1 працював на: 
шахті “Богучарська” та за період з 12 вересня 1986 року по 30 вересня 1988 року виконував на виробництві гірничих робіт з 12 вересня 1986 року по 30 вересня 1988 року за професією гірник очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею, видобувної дільниці № 1, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 7111 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 (02 роки 00 місяців 07 днів);
шахті “Майська” та за період з 01 жовтня 1988 року по 25 січня 1991 року виконував гірничі роботи: 
з 01 жовтня 1988 року по 15 квітня 1990 року за професією гірник очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею, видобувної дільниці № 4, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 7111,2 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 (01 рік 06 місяців 14 днів);
з 16 квітня 1990 року по 30 жовтня 1990 року навчання УКК на майстра-підривника підземного, оплата здійснювалася по 100 % тарифній ставці підземного гірника 1 розряду, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 (00 рік 06 місяців 14 днів);
з 31 жовтня 1990 року по 25 січня 1991 року за професією майстер-підривник підземний з повним робочим днем під землею дільниці буро-підривних робіт, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 7112,2 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 (00 рік 02 місяці 24 дні);
шахті “Майська” та за період з 26 січня 1991 року по 10 квітня 1993 року виконував гірничі роботи:
з 26 січня 1991 року по 05 березня 1991 року за професією майстер-підривник підземний з повним робочим днем під землею дільниці буро-підривних робіт, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7112,2 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 (00 років 01 місяць 09 днів);
з 06 березня 1991 року по 10 квітня 1993 року за професією гірник очисного вибою підземний з повним робочим днем під землею видобувної дільниці № 4, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7111,2 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 (02 роки 01 місяць 04 дні).
Також у вказаних довідках, а також довідці ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит” від 05 жовтня 2015 року № 1302 зазначені додаткові відомості про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, участь в страйках, а також, що робочі місця атестовані за умовами праці.
Довідки ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит” від 05 жовтня 2015 року № 1297 містить відомості про отримувану позивачем заробітну плату в періоді з вересня 1986 року по вересень 1988 року.
Згідно з наказом директора шахта “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” від 23 лютого 1995 року № 62 “Про результати проведення атестації” всі робітники, зайняті повний робочий день під землею, гірники очисного вибою, майстри-підривники атестовані за умовами праці, підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджено пільговий характер його роботи у спірні періоди, тому відповідач протиправно не врахував їх до пільгового стажу.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі – Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці” (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках: 
1) відсутність трудової книжки;
2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.
Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи на шахті “Майська” ВО “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року. 
Між тим, трудовою книжкою позивача підтверджується, що він працював на шахті “Майська” ДХК “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року гірником очисного вибою підземним з повним робочим днем під землею, видобувна дільниця (записи №№ 3-4).
Посада гірника очисного вибою, на якій позивач працював у спірний період, була передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 7112,2 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 та Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7112,2 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10.
Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.
Таким чином, в спірний період позивач працював на шахті “Майська” ДХК “Свердловантрацит” на посаді, яка дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону № 345.
Є безпідставними доводи пенсійного органу, що для підтвердження пільгового характеру роботи позивача, необхідно надати уточнюючу довідку, оскільки записами в трудовій книжці підтверджується пільговий характер роботи позивача в спірні періоди його трудової діяльності.
Крім того, довідками, виданими ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит”, якому передані на зберігання архіви шахти “Майська”, від 05 жовтня 2015 року №№ 1296, 1300, 1301 також підтверджено пільговий характер роботи позивача у спірний період часу.
Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.
Таким чином, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями певних територій Луганської області.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».
Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.
Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. 
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. 
Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. 
Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.
Уточнюючі довідки в сукупності з іншими доказами, наданими позивачем, на підтвердження пільгового характеру його роботи в спірні періоди підтверджують, що з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року на шахтах “Богучарська” та “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” позивач працював повний робочий день на посадах, що дають право на перерахунок йому пенсії за ст.8 Закону № 345.
На підставі викладеного, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що за обставин, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади, позивачу - фізичній особі, у реалізації його права на отримання пенсії з підстави видачі підтверджуючих первинних документів установами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.
Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за заявою позивача, його дії щодо відмови позивачу в зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу роботи, - не відповідають вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірними, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, визнав протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо незарахування до пільгового стажу позивача за списком № 1 періоду роботи з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року на шахтах “Богучарська” та “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 період роботи з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року на шахтах “Богучарська” та “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит”.
Щодо доводів відповідача про дискреційні повноваження суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечитьзаконуі забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1,3, частиною 2 статті 6,8, частиною 2 статті 19,22,23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IVпередбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Відтак, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою в перерахунку пенсії позивачу з підстав неврахування певного періоду його роботи до пільгового стажу, при цьому відповідачем не приймалося рішення за результатами розгляду заяви позивача всупереч вимогам Порядку № 22-1, суд погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження пенсійного орагну, зобов`язавши його здійснити з 01 грудня 2021 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
При цьому встановлення відповідачу обов`язку зарахувати до пільгового стажу позивача спірний період його роботи не є таким втручанням, оскільки, як вище зазначалося судом, відповідач протиправно не врахував записи трудової книжки позивача та уточнюючі довідки, що належним чином підтверджують пільговий характер спірного періоду трудової діяльності ОСОБА_1 . Отже, суд першої інстанції визначив обов`язок пенсійному органу здійснити свої дискреційні повноваження відповідно до Закону № 1058 та Порядку № 22-1.
Таким чином, за відсутності факту прийняття рішення пенсійним органом за результатами розгляду заяви позивача, належним способом захисту порушеного права, з врахуванням дискреційних повноважень пенсійного орагну, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 листопада 2021 року про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” із зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 період роботи на шахті “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року.
За таких обставин рішення суду першої інстанції необхідно змінити, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги позивача та зміну рішення суду першої інстанції.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/325/22 – задовольнити частково.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/325/22 – змінити.
Абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/325/22 викласти в наступний редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 період роботи з 12 вересня 1986 року по 10 квітня 1993 року на шахтах “Богучарська” та “Майська” виробничого об`єднання “Свердловантрацит” та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 листопада 2021 року про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” і прийняти рішення з врахуванням висновків суду».
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/325/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14 грудня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                 А.В. Гайдар

                                                                                               Е.Г. Казначеєв