ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7810/22 Справа № 202/1604/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
       за участю секретаря судового засідання: Попенко Ю.К., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року у справі № 202/1604/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні гаражем (суддя першої інстанції Кухтін Геннадій Олексійович) , -

В С Т А Н О В И В: 

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні гаражем.
       В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що він є власником гаража № НОМЕР_1 , який розташований в ОК ГБК «Янтарний». Взимку 2021 року позивачу стало відомо, що його гаражем заволоділа невстановлена особа, у зв`зку з чим ним було подано заяву про кримінальне правопорушення. У подальшому у слідчого позивач дізнався, що його гаражем заволодів відповідач. В свою чергу позивач стверджує, що нікому не передавав своїх прав на гараж, з 2019 року по 2021 рік він проживав у Німеччині. Крім того, позивач зазначив, що номер гаражу було кілька разів змінено у зв`язку з виділенням кооперативу земельної ділянки, однак фактично місце гаража не  змінювалось, зміні підлягав лише його порядковий номер. 
       На підставі наведених обставин позивач просив суд усунути йому перешкоди у користування гаражем № НОМЕР_1 , який розташований в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний» за адресою: м.Дніпро, вул. Березинська, 6 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 звільнити його.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року задоволено повністю позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні гаражем.
       Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні гаражем № НОМЕР_1 , який розташований в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний» за адресою: м.Дніпро, вул. Березинська, 6, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 звільнити його.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992, 40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
       Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
       В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним та не обгрунтованим, таким, що не відповідає нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи.
       Відповідач просить Дніпровський апеляційний суд скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року у справі № 202/1604/22 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19жовтня 2022 року дану цивільну справу витребувано з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (а.с.161).
       24 жовтня 2022 року цивільна справа № 202/1604/22 надійшла до Дніпровського апеляційного суду (а.с.166).
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження (а.с.167).
       Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження позивачем та відповідачем отримана електронною поштою 28 жовтня 2022 року (а.с.169, 170). До Дніпровського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (а.с. 171-173).
       У відзиві на апеляційну скаргу позивач з доводами апеляційної скарги відповідача не згодний, вважає їх необ`єктивними та такими, що суперечать вимогам чинного процесуального законодавства України.
       Позивач ОСОБА_2 просить Дніпровський апеляційний суд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10листопада 2022 року справу призначено до розгляду на 23 листопада 2022 року о 11 год. 30 хв. (а.с.174 - 175).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 23.11.2022 року позивач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 179).
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача – адвоката Трубанову В.Г., представника позивача – адвоката Скибу В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.        
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.
       Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до копії виписки із протоколу № 4 від 24 червня 1986 року, по питанню 11 вирішено виключити із списку членів ГБК ОСОБА_3 та включити в список членів ГБК «Янтарний» ОСОБА_4 , власника гаражу № НОМЕР_2 , який раніше належав ОСОБА_3 . Виписка підписана головою гаражного будівельного кооперативу «Янтарний», наявний відтиск печатки архівного управління ДМР Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів.
       В той же час у відповідності до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровьска від 28 жовтня 1986 року № 97, затверджено протокол №4 від 24 червня 1986 року. Протоколом, в тому числі, ОСОБА_3 виключено, а ОСОБА_4 прийнято у члени ГБК «Янтарний», та вважати його власником гаража № НОМЕР_3 .
       У відповідності до копії паспорта на право володіння кооперативним гаражем кооперативу «Янтарний» - новий володілець ОСОБА_2 , номер гаража № НОМЕР_1 , наявні відмітки про сплату за експлуатацію гаража з 1984 року по 2004 рік.
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 287726733 від 1 грудня 2021 року гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 25,6 кв.м., розташований за адресою: м.Дніпро, Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний», право власності зареєстровано 17 листопада 2021 року за ОСОБА_5 , реєстрацію проведено державним реєстратором Верхівцевської міської ради Хабло Костянтином Олександровичем на підставі довідки серія та номер 34, виданої ГБК ОК «Янтарний» 21 травня 2021 року.
       В той же час, у відповідності до паспорта на право власності кооперативним гаражем ГБК «Янтарний» № 239 власником гаража є ОСОБА_1 .
        ОСОБА_1 здійснено внески у ГБК ОК «Янтарний», згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордерів за період з 2021 року по 2022 рік.
       Згідно відповідей голови правління ГБК «Янтарний» Тумаров О.Г. відчужив 10 травня 2019 року громадянину ОСОБА_6 свій гараж № 239.
       У відповідності до довідки № 48 від 12 серпня 2022 року, виданої в.о. голови ГБК «Янтарний» Яцкевич А.О. є власником гаража № НОМЕР_1 з 29 березня 2021 року по теперішній час.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було перевірено, яким саме гаражем володіє ОСОБА_7 : № 100, № 235 чи 239, є безпідставними, скільки із матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з розширенням Кооператива здійснювалася перенумерація гаражів, що також підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_8 , пояснивши, що фактично це один і той же гараж. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач відповідно до пункту 5.5 Статуту ОК ГБК «Янтарний» не повністю сплачував членські внески, є безпідставними, оскільки до предмету позову це не має ніякого відношення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач не надав протокол про те, що він вступив до кооперативу та є власником гаражу № НОМЕР_1 , є безпідставними, виходячи з наступного.
Як вбачається із статті 8 Закону України «Про кооперацію», Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.
Статтею 11 вказаного вище Закону передбачено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.
Відповідно до статті 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу – і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, який є членом Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Янтарний» є власником гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з реєстру речових прав на майно, випискою із протоколу № 4 від 24 червня 1986 року про включення в список членів ГБК «Янтарний» ОСОБА_4 , паспортом на гараж, показами свідка.
            Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1  про те, що   ОСОБА_2  неправомірно зареєстрував право власності на нерухоме майно, а саме гараж №  НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта 2513465912020 від 17.11.2021 року з внесенням відомостей в реєстр 23.11.2021 року на підставі довідки № 34 від 21.05.2021 року, виданої  ОК  ГБК «Янтарний», є безпідставними, виходячи з наступного.  
Як вбачається із частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів того, що ОСОБА_2 неправомірно зареєстрував право власності на нерухоме майно, а саме гараж № НОМЕР_1 , ані суду першої інстанції, ані в апеляційному суді не надано.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не зазначено ОСОБА_2 по батькові, а тому ідентифікувати людину по прізвищу та імені не можливо, є безпідставними, оскільки вказано реєстраційний номер облікової картки платників податків і тому можна ідентифікувати людину. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції взагалі жодного наданого доказу відповідачем не прийнято до уваги, є безпідставними, оскільки згідно з частиною 2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він є добросовісним набувачем майна, а саме гаража № НОМЕР_1 , є безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодного та допустимого доказу про членство в ГБК «Янтарний» відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію», а саме рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу, затвердженого загальними зборами його членів, ні доказів державної реєстрації цього права відповідно до закону. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року і задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1  немає.        
               керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                               Т.В. Космачевська

                                                                                       О.В. Халаджи