06.12.22
22-ц/812/653/22

Провадження №22-ц/812/653/22

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 грудня 2022 року м. Миколаїв
                                                                             Справа №  469/194/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання Біляєвої В.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною
на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 01 лютого 2022 року під головуванням судді Шевиріної Т.Д., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 04 лютого 2022 року, у цивільній справі 
за позовом
ОСОБА_1  до Березанської селищної ради, комунального підприємства «Березань», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  ОСОБА_2  про визнання незаконним та скасування рішення, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, продовження дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви
В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, шляхом доповнення позовних вимог до Березанської селищної ради, комунального підприємства «Березань» (далі –КП «Березань») про захист трудових прав.
Позивач зазначав, що 15 березня 2016 року між ним та Березанською селищною радою в особі селищного голови було укладено контракт терміном на один рік, відповідно до якого ОСОБА_1 виконував обов`язки керівника КП «Березань». Додатковою угодою від 24 січня 2017 року дію контракту було продовжено на три роки з 15 березня 2017 року до 15 березня 2020 року. 26 лютого 2020 року Березанською селищною радою було прийнято рішення про припинення з 15 березня 2020 року дії контракту та звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Березань» у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. 
Між тим, оскільки позивач подав відповідну заяву до закінчення строку його дії, такий контракт міг бути продовжений. Також, жодна із сторін не виявила претензій та заперечень щодо продовження дії контракту, тому він мав бути автоматично продовжений на підставі статті 39-1 КЗпП України.
Позивач вважає, що внесення питання щодо припинення дії контракту з позивачем на розгляд сесії було здійснено з порушенням встановленого порядку. Рішення про припинення контракту з керівником підприємства та звільнення його з посади мало бути прийнято головою селищної ради у формі розпорядження Крім того, відповідач в порушення частини 3 статті 40 КЗпП України прийняв рішення про звільнення позивача в період його тимчасової непрацездатності. З даним наказом ОСОБА_1 не було ознайомлено, його копію не видано та не було видано трудову книжку з записом про звільнення.
Крім того, на думку позивача йому була спричинена моральна шкода через незаконне звільнення. Він не отримував тривалий час заробітної плати та був позбавлений засобів до існування. Зазначені обставини призвели до моральних страждань позивача, оскільки він зазнав вимушених змін у житті, пов`язаних з відсутністю роботи, був позбавлений звичайного ритму життя, зазнала заниження його ділова репутація, хоча він тривалий час очолював це комунальне підприємство та досяг на цій посаді успіхів як для підприємства так і для громади в цілому. Вказані обставини вимагали додаткових зусиль для організації життя, викликали нервове напруження та стресову ситуацію, яка позначилася негативно на стані здоров`я. 
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Березанської селищної ради №1 від 26 лютого 2020 року «Про припинення дії контракту, укладеного з керівником комунального підприємства «Березань»; визнати незаконним та скасувати наказ КП «Березань» про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Березань» у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді директора КП «Березань»; продовжити дію контракту, укладеного із ОСОБА_1 як керівником КП «Березань», укладеного 15 березня 2016 року та продовженого додатковою угодою від 24 січня 2017 року – строком на три роки, до 15 березня 2023 року; стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2020 року до ухвалення рішення; стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду, спричинену незаконним звільненням, в сумі 5 000 грн. 
27 січня 2022 року від позивача надійшла чергова заява про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд поновити його на посаді директора КП «Березань» з 16 березня 2020 року та стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2020 року по день ухвалення рішення по справі, сума якого станом на 27 січня 2022 року становить 341349,45 грн, оскільки при укладенні контракту з новим директором КП «Березань» Курічуком А.В. 19 листопада 2021 року розмір посадового окладу було встановлено 17877.51 грн, відповідно середньоденна заробітна плата складає 812,61 (Т.3, а.с. 127). 

Узагальнені доводи інших учасників 
Під час розгляду справи Березанська селищна рада подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що контракт міг бути продовжений не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку, на який його було укладено, тобто не пізніше 15 січня 2020 року, однак пропозиції від позивача щодо пролонгації Контракту не надійшло, тому 26 лютого 2020 року селищною радою прийняте відповідне рішення. При цьому, відповідач вважає, що процедуру прийняття рішення не було порушено. Під час голосування на сесії ради за припинення контракту проголосувало 16 депутатів з 26 обраних до складу ради, тобто рішення було прийнято більшістю голосів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року позов задоволено частково. Постановлено визнати незаконним та скасувати рішення Березанської селищної ради №1 від 26 лютого 2020 року «Про припинення дії контракту, укладеного з керівником комунального підприємства «Березань». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Крім того, суд розподілив судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення про припинення контракту з позивачем не набрало достатньої кількості голосів, щоб бути внесеним на розгляд сесії, також під час прийняття оскаржуваного рішення ради було порушено визначену процедуру. Отже таке рішення не може вважатися законним, а відтак підлягає скасуванню. Оскільки під час розгляду справи суду не було надано наказ про звільнення позивача з посади директора КП «Березань», суд дійшов висновку, що позивач свого процесуального обов`язку не виконав – не довів, що він був звільнений з посади.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що рішення селищної ради про звільнення позивача у зв`язку із закінчення строку дії контракту не було реалізоване, позивач не може вважатися звільненим, а відповідно і не може бути поновленим на посаді, що є підставою для відмови в задоволенні решти позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_1 –адвокат Вуїв О.В. посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про поновлення на посаді, продовження строку дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що рішення селищної ради про звільнення позивача не було реалізоване. Позивач погоджується з висновками суду щодо відсутності наказу адміністрації КП «Березань» про його звільнення з посади директора підприємства та не оскаржує рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. 
Неправильне зазначення в трудовій книжці позивача підстави звільнення та відсутність самого наказу на підприємстві про звільнення ОСОБА_1 з посади директора не впливає на факт припинення трудових відносин з позивачем та наявність факту його звільнення з займаної посади на підставі рішення селищної ради. Оскільки рішення селищної ради від 26 лютого 2020 року було визнано судом незаконним та скасовано, відтак була скасована підстава звільнення позивача з посади.
Окремого розпорядження головою Березанської селищної ради про звільнення директора КП «Березань» ОСОБА_1 як це передбачено статтею 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування» не приймалося.
На спростування висновку суду про недоведеність факту звільнення ОСОБА_1 , позивачем було надано докази того, що на посаду директора КП «Березань» після звільнення позивача за весь період розгляду справи в суді призначалися інші особи, з якими укладалися контракти. До того ж позивача було призначено на посаду директора КП «Березань» на підставі тимчасового контракту, що підтверджує те, що він не міг одночасно виконувати обов`язки директора на постійній основі та на підставі тимчасового контракту.
Апелянт також зазначає, що законодавством не заборонено продовження дії контракту в двомісячний період до дати його закінчення за ініціативою сторін. Незважаючи на відсутність заяви позивача за два місяці до закінчення строку дії контракту, тобто до 15 січня 2020 року, він міг подати заяву і в період з 15 січня 2020 року до 15 березня 2020 року. Позивач звертався до Березанської селищної ради 10 березня 2020 року з заявою, в якій вказував на бажання продовжити дію контракту до 15 березня 2023 року. Однак ця заява залишилась нерозглянутою. Строк в два місяці до закінчення дії контракту для подання заяви про його продовження, визначений самим контрактом, не є присічним та не позбавляє сторони продовжувати дію контракту і за місяць до його закінчення і навіть за один день. Тому Березанська селищна рада не мала права приймати рішення про звільнення позивача з посади у зв`язку з закінченням строку дії контракту виключно на тій підставі, що за два місяці сторони не домовилися про продовження контракту на новий строк. Більш того, зазначаючи таку підставу в рішенні від 26 лютого 2020 року, ще до закінчення строку дії контракту, відповідач не з`ясував позицію самого директора та не з`ясував наявність можливих перешкод для подання ним заяви про продовження строку дії контракту, які були наявні через тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 , не врахував клопотання трудового колективу про необхідність продовження контракту з ОСОБА_1 . Рішення про припинення дії контракту та звільнення позивача з займаної посади було прийняте Березанською селищною радою, а не селищним головою. Селищний голова взагалі оголосив про наявний конфлікт інтересів та не приймав участі у голосуванні. Отже, селищний голова як представник територіальної громади (власника комунального підприємства) з яким позивачем було укладено контракт, не підтвердив волевиявлення територіальної громади на припинення дії контракту, розуміючи вихід селищної ради в цьому питанні за межі своєї компетенції. Березанська селищна рада приймаючи оскаржуване рішення, діяла поза межами своїх повноважень та не у спосіб передбачений Конституцією України та Законами України, звільнення позивача проведено всупереч вимог чинного законодавства.

Узагальнені доводи інших учасників 
Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від відповідачів та третьої особи до апеляційного суду не надійшов.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що рішенням Березанської селищної ради №1 від 11 березня 2016 року «Про призначення на посаду директора комунального підприємства «Березань» Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області на умовах Контракту» на посаду директора вказаного КП призначено ОСОБА_1 (т.1 а.с.22)
15 березня 2016 року Березанська селищна рада в особі селищного голови Хоміцького В.А., з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, уклали контракт, згідно з яким останній прийнятий на посаду керівника КП «Березань» Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області та приступає до роботи з 15 березня 2016 року (т.1 а.с.23-25).
Відповідно до пункту 6.1 контракту зміни та доповнення до нього вносяться шляхом підписання додаткових угод. Контракт діє протягом одного року з 15 березня 2016 року до 15 березня 2017 року з випробувальним строком три місяці (пункт 7.1 контракту). 
Пунктом 6.5 контракту передбачено, що за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути продовжений або укладений на новий строк. 
24 січня 2017 року сторони уклали Додаткову угоду до Контракту, змінивши пункт 7.1 контракту, визначивши, що контракт діє протягом трьох років з 15 березня 2017 року до 15 березня 2020 року (т.1 а.с.27).
Згідно з пунктом 6.2 контракту, він припиняється, крім іншого, після закінчення строку його дії (п. 2 ст. 36 КЗпП України). 
Звільнення з посади керівника підприємства здійснюється за рішенням селищної ради. Під час розгляду питання щодо звільнення керівника підприємства із займаної посади та підготовки відповідного рішення застосовується порядок, аналогічний підготовці рішення про призначення на посаду (пункт 6.3 контракту).
26 лютого 2020 року Березанською селищною радою прийнято рішення №1 про припинення з 15 березня 2020 року дії контракту, укладеного з керівником КП «Березань» 15 березня 2016 року та подовженого додатковою угодою від 24 січня 2017 року, та звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Березань» у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України (т.1 а.с.18).
З 13 лютого по 17 березня 2020 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності (т. 2 а.с. 230-231).
Відповідно до запису в трудовій книжці позивача, його звільнено з посади з 17 березня 2020 року, на підставі наказу КП «Березань» № 112ос від 17 березня 2020 року.

Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати вказане рішення Березанської селищної ради №1 від 26 лютого 2020 року про припинення дії контракту; визнати незаконним та скасувати наказ КП «Березань» про його звільнення; поновити його на посаді директора КП «Березань»; продовжити дію зазначеного контракту, до 15 березня 2023 року; стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2020 року до ухвалення рішення; стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду, спричинену незаконним звільненням, в сумі 5 000 грн.
Задовольняючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення Березанської селищної ради, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття цього рішення ради було порушено визначену процедуру, а тому таке рішення не може вважатися законним та підлягає скасуванню. 
Відмовляючи у задоволенні інших вимог, суд першої інстанції вважав, що рішення селищної ради про звільнення позивача у зв`язку із закінчення строку дії контракту не було реалізоване, а тому позивач не може вважатися звільненим.
Сторони не оскаржували рішення в частині задоволених вимог та в частині відмови визнати оспорюваний наказ КП «Березань» незаконним, тому апеляційний суд в цій частині рішення не перевіряє.

Щодо вимог про поновлення на посаді.
Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений також статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Березанської селищної ради № 1 від 11 березня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора КП «Березань» Березанської селищної ради. (т.1 а.с.22)
15 березня 2016 року між Березанською селищною радою та позивачем укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_1 призначений на посаду керівника КП «Березань» Березанської селищної ради та приступає до роботи з 15 березня 2016 року, зі строком дії до 15 березня 2017 року (т.1 а.с.23-25).
Пунктом 6.5 контракту передбачено, що за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути продовжений або укладений на новий строк. 
24 січня 2017 року сторони уклали Додаткову угоду до Контракту, змінивши пункт 7.1 контракту, визначивши, що контракт діє протягом трьох років з 15 березня 2017 року до 15 березня 2020 року (т.1 а.с.27).
Згідно з пунктом 6.2 контракту він припиняється після закінчення терміну його дії. Термін дії та інші умови контракту погоджено сторонами у пункті 7.1 контракту. 
Таким чином, сторони при укладенні трудового договору обумовили його строк та подію, за яких він буде припинений.
26 лютого 2020 року Березанською селищною радою прийнято рішення №1 про припинення з 15 березня 2020 року дії контракту, укладеного з керівником КП «Березань» 15 березня 2016 року та подовженого додатковою угодою від 24 січня 2017 року, та звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Березань» у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України (т.1 а.с.18).
Відповідно до запису в трудовій книжці позивача, його звільнено з посади з 17 березня 2020 року, на підставі наказу КП «Березань» № 112ос від 17 березня 2020 року.
В своїх поясненнях в суді першої інстанції та в апеляційному суді позивач зазначав, що після 15 березня 2020 року його не допустили до роботи.
Вказане свідчить про волевиявлення роботодавця припинити трудові правовідносини із позивачем.
Звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту по суті не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.
Закінчення строку дії контракту і видання у зв`язку із цим наказу або розпорядження про звільнення не є ініціативою про розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи переукласти або продовжити трудовий контракт, тобто відсутність ініціативи встановити трудові відносини.
Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.
Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові правовідносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових правовідносин.
Таким чином, ураховуючи, що роботодавець висловив своє волевиявлення не продовжувати контракт із ОСОБА_1 , якому було відомо, що контракт діє до 15 березня 2020 року, а наявність підстав для звільнення позивача відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту) доведена відповідачем під час розгляду справи та не спростована позивачем, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КП «Березань».
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 2 травня 2022 року у справі 331/1054/21 (провадження № 61-17984 св 21).
Посилання позивача на незаконність рішення Березанської селищної ради від 26 лютого 2020 року про припинення з 15 березня 2020 року дії контракту, що встановлено судом першої інстанції, не може бути достатньою обставиною для поновлення позивача на роботі, оскільки не спростовує волевиявлення роботодавця, який не допустив позивача до роботи після 15 березня 2020 року, припинити трудові правовідносини із позивачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що звільнення позивача мало відбуватись лише за розпорядженням голови Березанської селищної ради, суперечить умовам контракту, укладеного позивачем саме з Березанською селищною радою, відповідно до якого звільнення проводиться на підставі рішення ради (п. 6.3).
Отримання позивачем трудової книжки в листопаді 2021 року також не є підставою для поновлення його на посаді.

Враховуючи, що апеляційним судом не встановлено підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді, то не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про поновлення його на посаді.

Щодо вимоги продовжити дію контракту до 15 березня 2023 року.
Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, визначення його основних умов, в тому числі у формі контракту, можливо виключно за угодою сторін.
Апеляційний суд вважає, що вимога позивача продовжити дію контракту поза волею роботодавця, не належить до дискреційних повноважень судових органів, тому що таке продовження дії контракту без погодження сторін може призвести до втручання у внутрішню діяльність роботодавця, оскільки укладення трудового договору (контракту) із позивачем потребує не тільки ініціативи, згоди та бажання самого працівника, але й згоди роботодавця із урахуванням його потреб та волі. Тому такі вимоги не можуть бути задоволені. 
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 березня 2021 року у справі № 484/770/18 (провадження № 61-17125св20).
Доводи позивача про те, що контракт мав бути автоматично продовжений на підставі статті 39-1 КЗпП України, суперечать встановленим обставинам справи та вимогам вказаної норми закону.
Так, за частиною 1 статті 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.
Отже, умовами продовження дії договору після закінчення строку є, по-перше, фактична тривалість трудових відносин, а по-друге, жодна із сторін не повинна вимагати їх припинення.
У даній справі встановлено, і це не заперечується позивачем, що після закінчення строку контракту, а саме з 15 березня 2020 року, ОСОБА_1 не допустили до роботи.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 обґрунтовував свої моральні страждання незаконним звільненням його з посади та тим, що відповідач не продовжив з ним контракт.
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи, що апеляційним судом встановлено правомірне припинення відповідачем трудових відносин з позивачем, а також відсутність підстав для поновлення позивача на посаді та продовження дії контракту, то колегія суддів вважає, що підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки відмовляючи в задоволені позовних вимог про продовження дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з інших підстав, помилково вважаючи, що позивача не було фактично звільнено з посади, рішення в цій частині вимог підлягає зміні на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. 

Щодо звільнення ОСОБА_1 в період його тимчасової непрацездатності.
Як зазначалось, з 13 лютого по 17 березня 2020 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному,
Отже, враховуючи що датою звільнення є 17 березня 2020 року, виходячи із запису в трудовій книжці позивача, таке звільнення справді було під час означеної непрацездатності.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України, тобто через нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, слідуючи підходу Конституційного Суду України, застосованому у рішенні № 6-р(ІІ)/2019 від 4 вересня 2019 року, виснував, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України, яка встановлює гарантію захисту працівника від незаконного звільнення, поширюється на усі трудові правовідносини (постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 545/1151/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 320/7991/16, від 11 червня 2020 року у справі № 481/1043/17,від 08 липня 2020 року у справі № 752/11686/18, від 22 грудня 2020 року у справі № 127/33517/18).
З огляду на те, що судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з посади директора КП «Березань» з 17 березня 2020 року, тобто, в період його тимчасової непрацездатності, таке розірвання трудового договору є незаконним та порушує його конституційні права.
Згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення.
У разі якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника немає.
Водночас, колегія суддів зауважує, що наявність підстав для звільнення позивача за пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України доведена відповідачем під час розгляду справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже відсутні підстави для поновлення позивача на посаді.
Разом із тим, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року в справі №6-р(ІІ)/2019, колегія суддів вважає, що порушення прав позивача щодо його звільнення в період тимчасової непрацездатності за наявності підстав для його звільнення, може бути усунуто судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності.
Саме так зобов`язаний був вчинити роботодавець, змінивши відповідно дату звільнення, а також оплативши дні, коли звільнюваний працівник був тимчасово непрацездатним, згідно з вимогами чинного законодавства про оплату праці.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19).
Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виправлення допущеного відповідачем порушення вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України шляхом зміни дати звільнення позивача на 18 березня 2020 року (перший день після закінчення періоду непрацездатності).
Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені вище обставини справи та вимоги трудового законодавства, рішення в частині вимог про поновлення на посаді має бути скасоване на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення таких вимог та зміну дати звільнення на 18 березня 2020 року.

Щодо судового збору
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в тому числі про поновлення на роботі судом не задоволені, підстав для зміни розподілу судових витрат апеляційний суд не вбачає.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною задовольнити частково. 
Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року в частині відмови в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1  до Березанської селищної ради, комунального підприємства «Березань» про поновлення на посаді скасувати на ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення таких вимог.
Змінити дату звільнення  ОСОБА_1  з посади директора комунального підприємства «Березань» Березанської селищної ради відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, з 17 березня 2020 року на 18 березня 2020 року.
Це ж рішення в частині відмови в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1  до Березанської селищної ради, комунального підприємства «Березань» про продовження дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий	І.В. Лівінський	
Судді	Н.В. Самчишина Т.В. Серебрякова	

Повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року.