ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 140/741/22 пров. № А/857/11681/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-РЕГІОН» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року (суддя першої інстанції Плахтій Н.Б., м. Луцьк)

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-РЕГІОН» (далі - ТОВ «АВТО-РЕГІОН») звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 29.11.2021 №UA205140/2021/000094/1.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.11.2021 №UA205140/2021/000094/1. Стягнуто на користь ТОВ «АВТО-РЕГІОН» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати в сумі 8981,13 грн.
Із таким судовим рішенням не погодилась Волинська митниця та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що 26.11.2021 для митного оформлення товару декларантом подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205140/2021/098117 на товар: «Автобус пасажирський, новий, марка TEMSA, модель LD 12 SB Plus, номер кузова NLTRGTT7L01000088, рік виготовлення 2017», митну вартість вказаного т/з заявлено на рівні 55500,00 євро. На етапі здійснення контролю правильності визначення митної вартості та опрацювання документів, які подано для підтвердження митної вартості, встановлено, що подані документи містять наступні розбіжності, а саме: 1) згідно коносаменту №4598 від 19.11.2021 зазначено «Freight payable at», тобто фрахт підлягає оплаті, однак підтверджуючих документів щодо оплати транспортування не надано; 2) згідно Е-фактури №ТЕ12021000015595 вартість страхування становить 2100 євро, однак не зазначено, яка сторона контракту №2021.10/1LDSB від 19.10.2021 здійснює оплату страхування. Підтверджуючих документів щодо оплати страхування сторонами не надано; 3) митна декларація країни відправлення від 18.11.2021 №21340900ЕХ002506 містить інформацію щодо вартості товарів - гр.42 - 55500,00 євро та відмінна від вартості, зазначеної в 46 графі - 60401,01 євро. Декларанту запропоновано у десятиденний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості. Згідно п.6 ст.53 МК України декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості. Оскільки декларантом не було подано витребуваних митницею додаткових документів, за результатами проведеної консультації митницею прийнято рішення про коригування митної вартості від 29.11.2021 №UA205140/2021/000094/1, яке є законним.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 19.10.2021 №2021.10/1LDSB ТОВ «АВТО-РЕГІОН» придбало у компанії «TEMSA SKODA SABANCI ULASIM ARACLARI A.S.» (місто Адана, Туреччина) транспортний засіб пасажирський автобус TEMSA LDSB Plus, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2017, тип кузова – пасажирський автобус, тип двигуна – дизельний, номер двигуна – НОМЕР_2 , потужність двигуна – 235 кВт., об`єм двигуна – 6428 см.куб, колісна формула – 4х2, кількість дверей – 2, пасажиромісткість – 58 чол. (включно з водієм), маса КТЗ у спорядженому стані – 11860 кг, максимальна припустима повна маса – 19000 кг, торгова марка TEMSA, виробник TEMSA SKODA S.A., TR, за попередньо узгодженою ціною 55500,00 євро (а.с.22-26), що стверджується проформою-інвойсом від 20.10.2021 №UKR01-2021 та платіжним дорученням від 22.10.2021 №211022/000491015 (а.с.29, 30).
З метою здійснення митного оформлення даного транспортного засобу декларантом позивача подано митниці МД №UA205140/2021/098117 від 26.11.2021, у якій митну вартість товару визначено за першим методом (за ціною договору) на рівні 55500,00 (а.с.18-19).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205140/2021/098117 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: договір купівлі продажу №2021.10/1LDSB від 19.10.2021 з Додатком 1 від 19.10.2021 (специфікація) та Додатком 2 від 02.11.2021 (щодо умов поставки CIF Чорноморськ (Україна); проформа-інвойс №UKR 01-2021 від 20.10.2021; платіжне доручення №211022/000491015 від 22.10.2021 про проведення SWIFT- платежу в іноземній валюті; комерційний інвойс №9701021384 від 17.11.2021; Е-фактура ЖГЕ12021000015595 від 17.11.2021; копія експортної декларації країни відправлення (Туреччина) №21340900ЕХ002506 від 18.11.2021; коносамент (морський перевізний документ) B/L № 1 від 19.11.2021; наряд на відвантаження товару в порту призначення №01РП від 22.11.2021; лист продавця «TEMSA SKODA SABANCI ULASIM ARACLARI A.S.» б/н від 03.11.2021 щодо характеристик товару (новий, реєстраційні документи не видавались) (а.с.22-36).
За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлені наступні розбіжності: 1) згідно коносаменту №4598 від 19.11.2021 зазначено «Freight payable at», тобто фрахт підлягає оплаті, однак підтверджуючих документів щодо оплати транспортування не надано; 2) згідно Е-фактури №ТЕ12021000015595 вартість страхування становить 2100 євро, однак не зазначено, яка сторона контракту від 19.10.2021 №2021.10/1LDSB здійснює оплату страхування. Підтверджуючих документів щодо оплати страхування сторонами не надано; 3) митна декларація країни відправлення від 18.11.2021 №21340900ЕХ002506 містить інформацію щодо вартості товарів - гр.42 - 55500,00 Євро та відмінна від вартості, зазначеної в 46 графі - 60401,01 Євро.
Декларанту направлене електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір, угоду, контракт із третіми особами щодо транспортування, страхування; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; документально підтверджені транспортні витрати; документально підтверджені страхові витрати. Зазначено, що відповідно до п.6 ст.5З МК України декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості (а.с.38, 81-84).
У відповідь на повідомлення митниці декларант листом повідомив відповідача, що згідно умов поставки CIF Чорноморськ усі платежі за транспортування та страхування здійснює продавець. Відповідно до листа продавця від 26.11.2021 графа 46 декларації країни відправлення є довідковою, використовується виключно для внутрішнього обліку в Туреччині і прораховується автоматично. У зв`язку з наданням повного пакету документів і відсутністю додаткових декларант просив розглянути можливість підтвердження митної вартості згідно МД (а.с.39, 80).
29.11.2021 відповідач прийняв рішення №UА205140/2021/000094/1 про коригування митної вартості товарів (а.с.14-15, 51-52). В обґрунтування рішення відповідач вказав, що згідно ст.54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. 
У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість товару 1, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення документах встановлено наступні розбіжності: 1) згідно коносаменту від 19.11.2021 №4598 зазначено «Freight payable at», тобто фрахт підлягає оплаті, однак підтверджуючих документів щодо оплати транспортування не надано; 2) згідно Е-фактури № ЕУ12021000015595 вартість страхування становить 2100 євро, однак не зазначено, яка сторона контракту від 19.10.2021 №2021.10/1LDSB здійснює оплату страхування. Підтверджуючих документів щодо оплати страхування сторонами не надано; 3) митна декларація країни відправлення від 18.11.2021 №21340900ЕХ002506 містить інформацію щодо вартості товарів - гр.42 - 55500,00 євро та відмінна від вартості, зазначеної в 46 графі - 60401,01 євро. Таким чином, наявні сумніви стосовно дійсних умов придбання транспортного засобу, що в свою чергу створює сумніви стосовно достовірності заявлених декларантом відомостей про вартість транспортного засобу та складових митної вартості згідно п.10 ст.58.
Декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: 1. Договір, угоду, контракт із третіми особами щодо транспортування, страхування; 2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; 3. Висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; 4. Документально підтверджені транспортні витрати; 5. Документально підтверджені страхові витрати.
Декларант не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом від 29.11.2021. 
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МКУ, також, вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (сг.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість товару 1 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації, наявної в митного органу згідно інтернет ресурсу (Autoline.) на рівні 99900 євро з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України. Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 Митного кодексу. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу або в судовому порядку.
У зв`язку з незгодою з прийнятим рішенням про коригування митної вартості декларантом 30.11.2021 було подано, відповідно до положень ч.7 ст.55 МК України, митну декларацію №UA205140/2021/099521, сплачено митні платежі згідно із самостійно визначеною митною вартістю, а також різницю у загальному розмірі 598741,29 грн між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною позивачем самостійно, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею. На підставі МД №UA205140/2021/099521 від 30.11.2021 (а.с.20-21, 55-56) товар випущено у вільний обіг.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України. Приведені митним органом в оскаржуваному рішенні відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем товару не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті вимог частини другої статті 55 МК України. Відповідачем митну вартість товару визначено у спірному рішенні на рівні 99900,00 євро не обґрунтовано. Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаного рішення, виходячи з наступного.
Положеннями статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню (пункт 2 частини другої статті 52 МК України).
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:
у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу(частина друга статті 54 МК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома  статті 54 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості органом доходів і зборів лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно з частиною першою  статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до  глави 4 цього Кодексу  або до суду (частина друга статті 55 МК України).
При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Встановлено, що 26.11.2021 декларантом подано митному органу митну електронну декларацію №UA205140/2021/098117, у якій визначено митну вартість товару за основним методом (а.с.53-54). У графі 45 митної декларації «коригування» позивачем зазначено митну вартість товару у розмірі 1683736,80 грн, що складає 55500 євро. 
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA205140/2021/098117 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант згідно графи 44 надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, зокрема: договір купівлі продажу №2021.10/1LDSB від 19.10.2021 з Додатком 1 від 19.10.2021 (специфікація) та Додатком 2 від 02.11.2021 (щодо умов поставки CIF Чорноморськ (Україна); проформа-інвойс №UKR 01-2021 від 20.10.2021; платіжне доручення №211022/000491015 від 22.10.2021 про проведення SWIFT- платежу в іноземній валюті; комерційний інвойс №9701021384 від 17.11.2021; Е-фактура ЖГЕ12021000015595 від 17.11.2021; копія експортної декларації країни відправлення (Туреччина) №21340900ЕХ002506 від 18.11.2021; коносамент (морський перевізний документ) B/L № 1 від 19.11.2021; наряд на відвантаження товару в порту призначення №01РП від 22.11.2021; лист продавця «TEMSA SKODA SABANCI ULASIM ARACLARI A.S.» б/н від 03.11.2021 щодо характеристик товару (новий, реєстраційні документи не видавались) (а.с.22-36).
Із проформа-інвойса від 20.10.2021 №UKR 01-2021 (а.с.29, 58) видно, що покупна вартість транспортного засобу пасажирського автобусу TEMSA LDSB Plus, модель - LD 12 SB Plus, номер кузова НОМЕР_1 становить 55500,00 євро. 
Однак, зі змісту вимоги митного органу, направленої декларанту, митниця вказала, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності.
При цьому встановлені митним органом розбіжності, що у коносаменті від 19.11.2021 зазначено «Fleight payable at», тобто фрахт підлягає оплаті, однак підтверджуючих документів щодо оплати транспортування не надано.  Також у документах відсутні відомості, яка сторона договору несе витрати на страхування і не надано документів про оплату страхування.
Так, відповідно до пункту 3.1. статті 3 Договору купівлі продажу №2021.10/1LDSB від 19.10.2021 (з урахуванням додатку 2 від 02.11.2021) продавець продає товар на умовах CIF Чорноморськ.
Стандартизовані умови поставки CІF згідно правил Інкотермс в частині розподілу обов`язків сторін за договором передбачають, що продавець товару бере на себе зобов`язання щодо оплати витрат на фрахт судна для перевезення товару у порт призначення, на страхування товару під час перевезення та на виконання експортних митних формальностей. Відтак, визначена сторонами договору ціна товару включає його транспортування до порту ввезення у країну покупця та страхування товару під час транспортування.
Згідно з положеннями пункту 6 частини другої статті 53, пунктами 5, 7 частини десятої статті 58 МК України транспортні перевізні документи та документи про вартість перевезення оцінюваних товарів подаються митному органу та відповідно витрати на перевезення і страхування додаються до ціни товару, якщо за умовами договору ціна товару не включає цих витрат.
Оскільки у даному випадку за умовами договору ціна товару включає його транспортування і страхування, то витрати по оплаті транспортних і страхових послуг не підлягають додаванню у якості складової митної вартості. Частина одинадцята статті 58 МК України містить імперативну норму, за якою не допускається включення інших витрат, крім прямо передбачених статтею 58 МК України.
В оскаржуваному рішенні відповідач вказує, що у митній декларації країни відправлення товару від 18.11.2021 №21340900ЕХ002506 містяться різні відомості щодо вартості товару. Зокрема, у графі 42 декларації вказана фактурна вартість 55500,00 євро, а у графі 46 наявна інформація про статистичну вартість 60401,01 євро.
Як правильно зауважив суд першої інстанції формування показників щодо статистичних відомостей про ціну експортованих товарів визначається внутрішніх законодавством країни експорту, у даному випадку Туреччини. Інформація про статистичну вартість не впливає на ціну, що сплачена покупцем за товар (фактурну). Відповідно до положень частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, що продається на експорт в Україну.
Встановлено, що сплачена позивачем ціна товару підтверджена документально платіжним дорученням від 22.10.2021 №211022/000491015 про проведення SWIFT-платежу, комерційним інвойсом №9701021384 від 17.11.2021 та Е-фактурою №ТЕ12021000015595 від 17.11.202 (а.с.30-32).
Крім того, на звернення позивача до свого контрагента, компанія «ТЕМSА SKODA SАВАNСІ ULASIM АRАСLАRI А.S.» листом б/н від 26.11.2021 (а.с.36-37) проінформувала, що середньостатистична вартість у графі 46 експортної декларації прораховується автоматизованою системою без врахування конкретних відомостей щодо характеристик товару (року виготовлення, комплектації транспортного засобу), а фактична фактурна вартість відображається у графі 42 декларації і така вартість товару становить 55500,00 євро.
Отже, позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України.
Приведені митним органом в оскаржуваному рішенні відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем товару не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті вимог частини другої статті 55 МК України.
Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Відповідно до частини другої статті 64 МК України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Отже, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
10.04.2008 Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.
Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.
Згідно статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.
Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).
Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.
Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно цінову інформацію згідно інтернет ресурсу (Autoline), без належного обґрунтування числового значення скоригованої митним органом митної вартості товару, що декларувався. 
Отже, відповідачем митну вартість товару визначено у спірному рішенні на рівні 99900,00 євро не обґрунтовано. 
При цьому відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. 
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не може бути підставою для коригування митної вартості за умови, що інші подані декларантом документи дають можливість визначити усі складові заявленої до митного оформлення митної вартості товару за обраним методом її визначення.
Отже, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України.
При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.
Однак, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача, апеляційний суд дійшов висновку, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправним, тому правильно скасоване судом першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення  суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар