У х в а л а
        
22 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 185/2167/22
 
провадження № 61-11104ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства                          «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у справі                                за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом                                     до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») та просив стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженнями здоров`я на виробництві, суму у розмірі 117 тис. грн без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь                     ОСОБА_1  моральну шкоду, завданої ушкодженням здоров`я, на суму                у розмірі 110 тис. грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У листопаді 2022 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Так відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України                             не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом                          на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 481 грн.
 
Предметом позову у цій справі є вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 117 тис. грн, відтак, станом на 01 січня 2022 року указана сума не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481*100=248 100), тому у розумінні ЦПК України ця справа є малозначною. 
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону, тому окремого визнання її такою не потребує.
 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами                  а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Проте, наведені заявником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновків про те, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки наведені мотиви самі по собі не можуть бути підставою,                       що підпадає під дію підпунктів а) та в) пункту 2 частини третьої                                 статті 389 ЦПК України, інших мотивувань касаційна скарга не містить. 
 
Доводи заявника полягають у тому, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення. Посилається на те, що суд першої інстанції відніс справу до малозначних помилково, оскільки на момент звернення з позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав (зокрема, в зв`язку з втратою працездатності), неможливо встановити чи перевищує ціна позову сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, зазначає про різні підходи Верховного Суду при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, а також велику кількість працівників, які працюють у шкідливих умовах праці. Звертає увагу на те, безпідставне завищення грошової компенсації моральної шкоди негативно впливатиме                на прибуток підприємства, фонд оплати праці працівників та рівень сплати податків.
 
Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, оспорену заявником суму, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, зокрема ступінь втрати працездатності працівника (65 %), а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення                                     у малозначній справі підлягає касаційному.
 
Незгода заявника з розміром відшкодування моральної шкоди, який визначається з урахуванням конкретних обставин справи та наданих сторонами доказів у їх сукупності, не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, а також про наявність значного суспільного інтересу у цій справі.
 
Незгода ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про те, що справа має виняткове значення для відповідача.
 
Посилання заявника на порушення судами норм процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу,                                 з оскаржуваними судовими рішеннями та не дає підстав для висновку про наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Наведене свідчить про те, що посилання заявника на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню,                                є необґрунтованими.
 
Указані заявником доводи касаційної скарги по суті висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, стосуються переоцінки доказів,                  що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість                             її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України поширюються й на касаційне провадження.
 
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права                      на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень                            та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                         v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,   § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)                           від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» реалізував своє право на апеляційний перегляд цієї справи.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.
 
З урахуванням наведеного, оскільки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню; товариством реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; зазначивши, при цьому, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які визнані судом необґрунтованими, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області                          від 15 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                           від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я                      на виробництві відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати заявнику.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  О. М. Осіян

                                                                                                   О. В. Білоконь

                                                                                                               Н. Ю. Сакара