Ухвала
25 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 755/7063/21
провадження № 61-11550ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисюка Олега Івановича, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року по січень 2021 року. Визнано квартиру 
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
В порядку поділу спільного сумісного майна визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири 
АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року в частині визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та її поділу скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
У порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на 84/10000 частини квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 9916/10000 частини квартири АДРЕСА_1 .
В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
18 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Денисюк О. І., із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
від 03 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 28 вересня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі, або скасувати постанову Київського апеляційного суду 
від 28 вересня 2022 року в частині вирішення позовних вимог щодо поділу майна і передати справу в цій частині на новий апеляційний розгляд.
1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у доданому до касаційної скарги клопотанні представник ОСОБА_1 - адвокат Денисюк О. І., просить цей строк поновити, посилаючись на те, що останній пропущено з поважних причин, оскільки його довіритель повний текст постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року не отримував у зв`язку з проходженням військової служби у лавах Збройних сил України. Крім того, посилається на відсутність можливості отримання останнім повного тексту у приміщенні суду апеляційної інстанції. З повним текстом постанови апеляційного суду 
представник ОСОБА_1 - адвокат Денисюк О. І., ознайомився лише 
27 жовтня 2022 на офіційному веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає: 1) неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду; 2) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування інших норм права 
у подібних правовідносинах; 3) суди не дослідили зібрані у справі докази; 
4) суди необґрунтовано відхилили клопотання про виклик та допит свідків (пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
3. Касаційна скарга подана на судові рішення у справі, яка в силу пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною, проте вона містить посилання на випадки, передбачені підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення 
у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, оскільки справа становить значний суспільний інтерес, а також має виняткове значення для заявника, що свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Денисюка Олега Івановича, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Денисюку Олегу Івановичу, строк на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Денисюка Олега Івановича, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.
Витребувати з Дніпровського районного суду м. Києва вищевказану цивільну справу (№ 755/7063/21).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати чотирнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                    Б. І. Гулько
 
                                                                                                                    Г. В. Коломієць