ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/1374/22	Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/990/22 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 

головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Шевчук Г. М., Храпак Н. М., 
за участі секретаря — Іванюта О.М.
та сторін — ОСОБА_1 та його представника адвоката Басан Н.М., представника ТДВ “СК «Віді - Страхування» Невідомого О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з застосуванням власних засобів “Easy Con” за межами суду цивільну справу № 599/1374/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року, ухваленого суддею Снігурським В.В., повний текст рішення суду складено 23 вересня 2022 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю “Страхова компанія «Віді - Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, 

В С Т А Н О В И В:
       
       у серпні 2022 року ТДВ “Страхова компанія «Віді - Страхування» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації у сумі 98195 грн 28 коп.
       В обґрунтування позову ТДВ “Страхова компанія «Віді - Страхування» посилається на те, що 27 січня 2020 року між ТОВ «БЛГ Віді логістікс» та ТДВ «СК «Віді - Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 16282, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Renault Premium 370 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
       05 лютого 2021 року на 25 км автомобільної дороги М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, сталася ДТП за участю застрахованого ТЗ керуванням ОСОБА_2 та гужового транспорту під керуванням ОСОБА_1 .
       Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 25.02.2021 у справі № 599/227/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
       05 травня 2021 року до ТДВ «СК «Віді - Страхування» звернулося ТОВ «БЛГ Віді логістікс» з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.
       24 травня 2021 року ТДВ «СК «Віді - Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 98 195,28 грн.
       Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 . В користь ТДВ «СК «Віді - Страхування» 98195 грн. 28 коп. збитків та 2481 грн. судових витрат.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що наданий позивачем Звіт про оцінку КТЗ 01-02/03 від 02 березня 2021 року містить ряд недоліків, які вплинули на достовірність оцінки і тому цей звіт не може бути належним доказом матеріального збитку.
       Пошкоджений транспортний засіб RENAULT PREMIUM 370 д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП, яка сталася 05.02.2021 року фактично отримав значно менше ушкоджень, ніж ті, які було виявлено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 при огляді ТЗ 15.02.2021 року, що підтверджується документами, які складені на місці ДТП працівниками поліції.
       Проте, суд не надав ніякого значення та не взяв до уваги схему місця ДТП, складену на місці пригоди, за участю учасників ДТП, згідно якої автомобіль марки RENAULT PREMIUM 370 д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом ROLFO SIRIO C171 д.н.з. НОМЕР_3 отримав пошкодження переднього бамперу і правого крила. Будь-яких інших ушкоджень виявлено не було. Виявивши пошкодження бампера і крила, неможливим було б не помітити розбиту фару, зруйновану підніжку та поріг ТЗ. При тому, що водій пошкодженого автомобіля погодився з виявленими на місці ДТП пошкодженнями.
       Не було враховано судом і довідки про дорожньо-транспортну пригоду за № 3021037758841050 від 18.02.2021 року вих. № 1201/41/33-2021 в якій зазначено, що автомобіль марки RENAULT PREMIUM 370 отримав механічні ушкодження передньої центральної частини. Отже, ушкоджень бокової частини (порога, підніжки, дверки) даного автомобіля на місці ДТП виявлено не було. Описані пошкодження у Звіті про оцінку КТЗ не підтвердженні жодними іншими документами.
       Судом першої інстанції також не було взято до уваги його доводи про те, що ознайомившись із зазначеними вище документами та побачивши значні розбіжності, вказані обставини мали послужити приводом для повідомлення та запрошення його, як заінтересовану особу на технічний огляд пошкодженого ТЗ у відповідності до положень п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідно до положень п. 2 ч. 1. ст. 988 ЦК України саме на страховика покладається обов`язок протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, що продубльовано в п. 7.4.2. договору добровільного страхування наземного транспортного засобу GLAU № 16282.
       Проте, про дату, місце та час проведення огляду пошкодженого КТЗ його ніхто не повідомляв та не запрошував. Вказаний огляд відбувся без його присутності, лише в присутності фактично зацікавлених осіб: представника CK «Віді-Страхування» Дяченко Б.І. та ОСОБА_4 , який зазначений в графі як «Власник», тому достовірність виявлених при огляді пошкоджень викликає сумніви. 
       Таким чином, виявивши, що пошкоджений ТЗ отримав значно більші ушкодження, ніж ті, які вказані у схемі місця ДТП та довідці про ДТП, саме тоді у страховика, як замовника дослідження мала й виникнути необхідність повідомити і викликати його, для технічного огляду пошкодженого ТЗ.
        Суд не взяв до уваги також те, що пошкоджений транспортний засіб RENAULT PREMIUM 370 д.н.3. НОМЕР_2 оглядався оцінювачем 15.02.2021 року, тобто через 10 днів після ДТП. Позивач не надав суду жодних відомостей про те, де знаходився пошкоджений транспортний засіб до огляду, яким чином він був доставлений з місця ДТП, яка сталася 05.02.2021 року на а. д. М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, 25 км, що в Тернопільському районі, Тернопільської до місця огляду, який проводився в с. Софіївська Борщагівка, по вул В. Кільцева, 56, Київської обл, та чи не потрапляв за цей час в інші ДТП.
        Крім того, поза увагою суду залишено те, що у звіті про оцінку КТЗ 01-02/03 від 02 березня 2021 року відсутній висновок, що виявлені у акті огляду транспортного засобу від 15.02.2021 року пошкодження отримані саме в наслідок зіткнення автомобіля марки RENAULT PREMIUM 370 д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом ROLFO SIRIO С171 д.н.з. НОМЕР_3 із гужовим транспортним засобом під час ДТП 05.02.2021 року. Час, причини, характер та ймовірність отримання виявлених при огляді ушкоджень КТГ RENAULT PREMIUM 370 д.н.з. НОМЕР_2 саме в результаті зіткнення із гужовим транспортним засобом під час ДТП 05.02.2021 року оцінювачем не досліджувалися. Тобто, питання про те, чи могли взагалі зазначені у звіті ушкодження автомобіля могли виникнути при взаємодії із дерев`яним возом, який рухався у попутному напрямку, та в якого у результаті зіткнення було пошкоджено лише задню частину не досліджувалося.
        Водій вантажного ТЗ після зіткнення, не змінюючи траєкторії руху, проїхав більше як 27м, що свідчить про те, що сила удару була незначною. Спірний автомобіль правою передньою частиною зіткнувся із лівою задньою частиною воза, тому, такі пошкодження як ковпак колеса, сходинка кабіни, панель бокова кузова кабіни, права дверка викликають великі сумніви, що були отримані в результаті зіткнення при даній ДТП, оскільки взагалі не контактували із возом.
       Суд не надав ніякого значення доводам про те, що у п. 19 Звіту про оцінку КТЗ оцінювачем вказано 13 деталей, які зруйновані та підлягають заміні, 8 із них підлягають фарбуванню, згідно рахунків та видаткових накладних від 16.03.2021 року для відновлюваного ремонту було придбано 9 деталей, а згідно рахунку від 29.04.2021 року замінено було лише 4 деталі (а.с. 11-12).
       Проте, той факт, що пошкоджені деталі дійсно було замінено не підтверджується жодними доказами. Рахунок № ВДиС-0027163 від 29.04.2021 року не може підтверджувати факт виконання робіт та їх оплату, оскільки, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару чи послуг не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Покупець може й не оплачувати рахунок, якщо послуга не надавалася. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 02.07.2019р. № 918/53718, від 29.04.2020р. № 915/641/19.
       Таким чином, факт оплати за надання послуг по заміні (встановленні) пошкоджених деталей у розмірі 6240 грн. не підтверджується жодними належними доказами.
       Що стосується фарбування пошкоджених деталей, то у наданих позивачем документах: рахунку №42 від 11.03.2021 p., акті надання послуг № 11 від 03.03.2021 р. та платіжному дорученні № 28253 від 16.03.2021 р. не зазначено які саме деталі було пофарбовано. Вказані документи свідчать про те, що було надано послуги по фарбуванню 5-ти зон автовоза (без зазначення яких саме), проте, чи мають вказані зони автовоза відношення до отриманих пошкоджень під час ДТП з наданих позивачем документів не вбачається.
       Із зазначених вище документів вбачається, що послуги по фарбуванню зон автовоза було надано 03.03.2021 р. (згідно акту надання послуг №11 від 03.03.2021 p.), зняття і встановлення пошкоджених деталей було проведено 29.04.2021 року (згідно рахунку № ВДиС-0027163 від 29.04.2021 p.), а самі деталі було отримано 16.03.2021 року (згідно видаткової накладної № LR-VU2102537 від 16.03.2021 p.).
       Аналіз зазначених документів свідчить про те, що зони автовоза було пофарбовано ще до придбання деталей, які підлягали заміні, тобто, на момент придбання деталей пошкоджений ТЗ був відремонтований і заміняти якісь деталі не було потреби.
       Крім того, поза увагою суду залишено його доводи про те, що на підтвердження факту проведення заміни всіх пошкоджених деталей, позивачем не долучено до позовної заяви, та не надано суду доказів того, що пошкодження, які вказані у актах виконання робіт усунуто, всі деталі дійсно замінено та передано позивачу.
       Враховуючи зазначені вище обставини, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування без вжиття відповідних заходів щодо врахування обставин ДТП та з`ясування того, які саме ушкодження отримав застрахований транспортний засіб саме в результаті ДТП, яке сталося 05 лютого 2021 року, а також без належного аналізу усіх наданих страхувальником документів, щодо понесених ним витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ.
       Також обраний позивачем спосіб виплати страхового відшкодування проведений з порушенням умов Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу GLAU № 16282, а тому, виключає право страховика вимагати від нього, як заподіювача шкоди відшкодувати страхове відшкодування в порядку суброгації, якщо воно виплачене з порушенням умов договору.
       Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (див. пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).
       Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.
       Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником.
       Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню, до заподіювана шкоди із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.
       Враховуючи зазначене, ТзОВ «Страхова компанія “Віді - Страхування” (страховик) здійснило розрахунок та виплатило страхове відшкодування страхувальнику за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, тобто з порушенням умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу GLAU № 16282, а тому CK не вправі вимагати від заподіювача шкоди відшкодувати в порядку суброгації страхове відшкодування, яке вона виплатила з порушенням умов договору.
       ТДВ «СК «Віді — Страхування» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначило, що звіт про оцінку КТЗ є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (оскільки експерт безпосередньо не здійснює відновлювальний ремонт). Фактичний же розмір витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, а відтак і розмір понесених збитків підтверджується відповідними документами, що підтверджують реальну вартість відновлювального ремонту.
       Так, при оформленні документів ФОП, що здійснював фарбування допустив описки в датах документів, що підтверджують вартість таких робіт. Але це жодним чином не впливає на реальну вартість таких робіт.
       Проведення оцінки транспортного засобу Renault Premium 370 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі – застрахований ТЗ) було здійснено у повній відповідності до чинного законодавства в сфері оціночної діяльності. І звіт про оцінку КТЗ від 02.03.2021 року повністю відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом № 142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України
       Застрахований ТЗ після ДТП від 05.02.2021 року і до моменту огляду 15.02.2021 року не був учасником інших пригод, всі пошкодження, що зафіксовані в акті огляду при проведенні оцінки є безпосереднім наслідком саме ДТП від 05.02.2021 року і узгоджуються зі схемою ДТП, в якій поліцейськими було зафіксовано лише видимі зовнішні пошкодження. Твердження відповідачем іншого – є необґрунтованими припущеннями, які не підтверджені жодним доказом.
       Щодо виплати страхового відшкодування, то відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
       Відповідно до п. 8.3.1.11. договору страхування для отримання страхового відшкодування страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, що підтверджують розмір заподіяних ТЗ збитків згідно з умовами цього договору: рахунки (акти виконаних робіт, квитанції, інші документи із зазначенням переліку відновлювально-ремонтних робіт, складових частин ТЗ, що замінюються, їхньої вартості тощо) з СТО, на якій буде здійснено відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, визначеної відповідно до підстави визначення розміру збитку, передбаченої в СЧД (спеціальна частина договору), та погодженої сторонами відповідно до умов цього Договору.
       В СЧД сторонами було погоджено підставу визначення розміру збитку – рахунки узгодженої сторонами СТО (крім СТО офіційного дилера).
       Таким чином, враховуючи документи, які підтверджують реальний прямий збиток (вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ), що був завданий внаслідок ДТП та, беручи до уваги висновки Звіту про оцінку КТЗ від 02.03.202 року, було розраховано розмір страхового відшкодування у відповідності до п.п. 9.5, 9.5.1., 9.5.2. договору страхування
       Таким чином, виплата страхового відшкодування позивачем була здійснена з повним дотриманням вимог Закону України «Про страхування» та у повній відповідності до умов Договору страхування.
       З огляду на вищезазначене, ТДВ «СК «Віді - Страхування» не погоджується з викладеними у апеляційній скарзі доводами, оскільки вони є декларативними, надуманими, необґрунтованими, не підтверджені жодним доказом та ніяким чином не спростовують аргументів позивача.
       У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Басан Н.М. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.
       Представник ТДВ «СК «Віді — Страхування» Невідомий О.М. апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
       Відповідно до ст. 19, 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.
       З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч. 3 ст. 369 ЦПК України).
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право вимоги про відшкодування шкоди в межах фактичних витрат.
       З даним висновком суду погоджується колегія суддів.
       Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року на 25 км автомобільної дороги М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, сталася ДТП за участю вантажного автомобіля Renault Premium 370 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та гужового транспорту під керуванням ОСОБА_1 .
       Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 25.02.2021 року, справа № 599/227/21 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП і звільнено від притягнення до адміністративної відповідальності за малозначністю та оголошено усне зауваження. Постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась.
        Даною постановою встановлено, що 05 лютого 2021 року о 21 год. 30 хв. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, 25 км, водій ОСОБА_1 , керуючи гужовим транспортом рухався в темну пору доби без увімкненого ліхтаря спереду білого кольору, ззаду-червоного кольору на автомобільній дорозі державного значення у зв`язку з чим був непомітним для водія транспортного засобу марки «RENAULT PREMIUM 370» ДXI, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду, внаслідок чого відбулося зіткнення, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдало матеріальних збитків та встановлено, що ОСОБА_1 порушив п.п.7.3, 7.7 Правил дорожнього руху України.
       Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Таким чином факт причетності відповідача у настанні ДТП та факт порушення ним п.п. 7.3, 7.7 ПДР України є доведеним і доказуванню не підлягає.
       Відповідно до п. 7.3 ПДР України для руху в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на гужовому транспорті необхідно увімкнути ліхтарі: спереду - білого кольору, ззаду - червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза (саней).
       Згідно пп. Б п. 7.7. ПДР України особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин забороняється використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості.
       Автомобіль Renault Premium 370 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований, згідно договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 16282, укладеного 27 січня 2020 року між ТОВ «БЛГ Віді логістікс» та ТДВ «СК «Віді - Страхування», предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням користуванням та розпорядженням транспортним засобом Renault Premium 370 DXI, р.н. НОМЕР_1 . Термін дії договору до 10 лютого 2021 року.
       Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 02 березня 2021 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 147600 грн. 01 коп., а ринкова вартість цього автомобіля - 364063 грн. 27 коп.
       05 травня 2021 року до ТДВ «СК «Віді - Страхування» звернулося ТОВ «БЛГ Віді логістікс`і з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.
       24 травня 2021 року ТДВ «СК «Віді - Страхування», згідно з Договором страхування на підставі вказаної заяви і страхового акту № 9225 від 17.05.2021 року, виходячи з рахунку від 29.04.2021 року, рахунку від 11.03.2021 року, видаткової накладної від 16.03.2021 року, платіжного доручення № 28286 від 16.03.2021 року, рахунку-фактури від 16.03.2021 року, видаткової накладної від 16.03.2021 року, платіжного доручення від 23.03.2021 року, рахунку № 42 від 11.03.2021 року, акту надання послуг від 03.03.2021 року, платіжного доручення № 28253 від 16.03.2021 року, здійснило виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 98195,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2494 від 24.05.2021 року.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Частиною 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника(вигодонабувача) до страховика(суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого(страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи(боржника) перед потерпілим(кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняється, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні(заміна кредитора)- замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну “перехід” означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно- від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
       Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       В силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
       Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Як передбачено ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
       Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
       Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
       Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.
       Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що наданий позивачем Звіт про оцінку КТЗ 01-02/03 від 02 березня 2021 року містить ряд недоліків, які вплинули на достовірність оцінки і тому цей звіт не може бути належним доказом матеріального збитку.
       Звіт про оцінку КТЗ є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (оскільки експерт безпосередньо не здійснює відновлювальний ремонт). Фактичний же розмір витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, а відтак і розмір понесених збитків підтверджується відповідними документами, що підтверджують реальну вартість відновлювального ремонту.
       Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
       Відповідно до п. 8.3.1.11. Договору страхування для отримання страхового відшкодування Страхувальник зобов`язаний надати Страховику документи, що підтверджують розмір заподіяних ТЗ збитків згідно з умовами цього Договору: рахунки (акти виконаних робіт, квитанції, інші документи із зазначенням переліку відновлювально-ремонтних робіт, складових частин ТЗ, що замінюються, їхньої вартості тощо) з СТО, на якій буде здійснено відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, визначеної відповідно до Підстави визначення розміру збитку, передбаченої в спеціальній частині договору, та погодженої Сторонами відповідно до умов цього Договору.
       В спеціальній частині договору сторонами було погоджено підставу визначення розміру збитку – рахунки узгодженої сторонами СТО (крім СТО офіційного дилера).
       Пунктом 9.5.1. Договору страхування передбачено спосіб виплати страхового відшкодування, у разі спрямування страхового відшкодування на відновлювальний ремонт ТЗ, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок СТО, визначеної та погодженої Сторонами відповідно до умов цього Договору. При цьому розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі документів, передбачених в п. 8.3.11.1 цього Договору.
       Пунктом 9.5.2. Договору страхування передбачено спосіб виплати страхового відшкодування, у разі спрямування страхового відшкодування безпосередньо Вигодонабувачу за цим Договором (іншій особі за його розпорядженням) або іншому одержувачу страхового відшкодування, шляхом перерахування грошових коштів на його рахунок. При цьому розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі Звіту про оцінку ТЗ (за замовленням страховика).
       Пунктом 9.5. Договору передбачено право страховика здійснити виплату страхового відшкодування в один зі способів передбачених п.п. 9.5.1., 9.5.2. Договору страхування або їх поєднанням.
       Враховуючи вищенаведене, не приймається до уваги посилання апелянта на те, що обраний позивачем спосіб виплати страхового відшкодування проведений з порушенням умов Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу GLAU № 16282, а тому, виключає право страховика вимагати від нього, як заподіювача шкоди відшкодувати страхове відшкодування в порядку суброгації, якщо воно виплачене з порушенням умов договору.
       Таким чином, враховуючи документи, які підтверджують реальний прямий збиток (вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ), що був завданий внаслідок ДТП та, беручи до уваги висновки Звіту про оцінку КТЗ від 02.03.2021 року, було розраховано розмір страхового відшкодування в розмірі фактичних витрат товариства в сумі 98195,28 грн..        
       Як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано доказів на спростування визначеного позивачем розміру збитків та не спростовано, що даному автомобілю було завдано значно менше пошкоджень, ніж відображено у звіті. Матеріалами справи встановлено, що ДТП мало місце у темну пору доби, схема ДТП також складались у цей час, а уже при проведенні ремонтних робіт було виявлено і інші пошкодження. Разом з тим, ОСОБА_1 не заявлялося клопотання про призначення експертизи щодо визначення встановлення фактичних пошкоджених деталей, їх заміна та фарбування. Будь-яких доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги ним не представлено і не спростовано.
       Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
       Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на заявника в межах ним понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення
       Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на ОСОБА_1 в межах ним понесених.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
       Повний текст постанови складено 28 листопада 2022 року.

Головуюча                                                                 Т.С. Парандюк

Судді:                                                                         Н.М. Храпак

                                                                                Г.М. Шевчук