ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 р. 	Справа № 480/8645/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 15.04.22  по справі № 480/8645/21
за позовом              ОСОБА_2 ,              ОСОБА_1  
до              ІНФОРМАЦІЯ_1 ,             Міністерства оборони України                     
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом, в якому просили:
- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, яке полягає у відмові у призначенні та виплаті позивачам в повному розмірі одноразової грошової допомоги (750 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб) оформлене пунктом 15 протоколу №87 від 3 червня 2021 року та скасувати його;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно, у 15-денний строк з моменту отримання заяви, оформити необхідні документи для призначення та виплати їм одноразової грошової допомоги позивачам у новому розмірі;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви позивачів і додані документи та призначити і виплатити позивачам одноразову грошову допомогу в рівних долях в розмірі 750-кратних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на підставі висновку ЦВЛК ЗСУ №235 від 23.03.2020 про пов`язаність поранення, причин смерті ОСОБА_3 із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратних прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановлених на дату загибелі.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 відмовлено в задоволенні позову.
Позивачі, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та прийняти  судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначають, що згідно ст. 2 розділу 11 "Прикінцеві положення" встановлено, що дія Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" №2004-У111 не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсанційни виплати відповідно до законодавства. Рішення про виплату позивачам ОГД було прийнято 08.10.2020, а отже на позивачів розповсюджується дія Закону №2004-У111.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 (а.с. 61).
ОСОБА_3  проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 15.12.2015 №349 молодший сержант ОСОБА_3 з 15.12.2015 вважався таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції, забезпечення її проведення, з метою виконання службових завдань. Дані обставини встановлені рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 у справі №480/8738/20, яке згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили та обставини якого в силу ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають доказуванню.
01.03.2016 молодший сержант ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.03.2016 серії НОМЕР_1 (а.с.60).
Наказом командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »-заступника командувача повітряних сил Збройних сил України від 04.11.2019 №23-РС (по особовому складу) ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю. Встановлено, що ОСОБА_3 загинув в результаті вогнепального поранення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.58).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.11.2019 №274 виключено ОСОБА_3 з 02.03.2016 зі списків особового складу. Встановлено, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.58зворот).
29 листопада 2019 року засіданням Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України встановлено про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_3 з проходженням військової служби (протокол засідання комісії №3356 від 29.11.2019).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2019 №177, затвердженого Міністром оборони України 21.12.2019 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері загиблого молодшого сержанта ОСОБА_3 , смерть якого настала внаслідок пострілу іншого військовослужбовця. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №480/221/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, що залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020, позовні вимоги задоволено, зокрема, 
- визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене пунктом 1 протоколу засідання комісії Міноборони від 13.12.2019 №177. затверджене Міністром оборони України 21.12.2019про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого військовослужбовця молодшого сержанта Збройних сил України ОСОБА_3 ;
- зобов`язано Міноборони повторно розглянути документи стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її сина в порядку та розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- зобов`язано Міноборони призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її сина - військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 при виконанні обов`язків військової служби з урахуванням наказів командира в/ч НОМЕР_2 про виключення ОСОБА_3 зі списків особового складу від 04.11.2019 №274; про результати службового розслідування від 30.10.2019 №174. наказу командира повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 04.1 1.2019 №23-РС, сповіщення про смерть №2598.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 480/221/20 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянула документи стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю їх сина в порядку та розмірі, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та рішенням, викладеним у пункті 2 протоколу засідання від 08.10.2020 №138, скасовано пункт 1 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.12.2019 № 177; призначено одноразову грошову допомогу батьку та матері загиблого 01.03.2016 молодшого сержанта ОСОБА_3 (Сумський ОВК), смерть якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 04.03.2016), в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2016 року, в сумі 689000 грн. 00 коп., в рівних долях кожному (а.с.9).
Водночас, 23.03.2020 засіданням Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України встановлено причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_3 із захистом Батьківщини, а постанову по причинному зв`язку поранення та причини смерті за протоколом Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України від 29.11.2019 № 3356 скасовано на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 по справі № 480/5373/19 (протокол засідання комісії №235 від 23.03.2020) (а.с.8).
02.11.2020 позивачі через ІНФОРМАЦІЯ_3 подали до ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви, в яких просили призначити та виплатити різницю одноразової грошової допомоги у розмір 250 прожиткових мінімумів, зазначили, що усі необхідні документи є в розпорядженні відділу соціального забезпечення Сумського ОВК (а.с.62,63).
Листом від 16.11.2020 ІНФОРМАЦІЯ_5 повернув до ІНФОРМАЦІЯ_6 без виконання повторно надані документи, оскільки Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.10.2020 (протокол № 138) прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги батьку та матері загиблого 01.03.2016 молодшого сержанта ОСОБА_3 (Сумський ОВК), смерть якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 04.03.2016), в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2016 року, в сумі 689000 грн. 00коп., в рівних долях кожному та просив повідомити батькам загиблого військовослужбовця, що в разі надання заявниками додаткових документів, які не були розглянуті комісією Міністерства оборони України, документи будуть направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду на Комісії та прийняття рішення згідно діючого законодавства (а.с.59).
Позивачі, не погодившись з такими діями, звернулися до Сумського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 11.02.2021 №480/8738/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4  про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії вимоги було задоволено частково (а.с.11-16), зокрема, крім іншого, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у розмірі 750 прожиткових мінімумів, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". У задоволенні іншої частини вимог було відмовлено.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 №480/8738/20, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянула документи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стосовно призначення одноразової грошової допомоги на загиблого 01.03.2016 ОСОБА_3 та прийняла рішення щодо відсутності підстав для перегляду розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що батькам загиблого на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/221/20 від 20.03.2020 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом станом для працездатних осіб на 1 січня 2016 року в сумі 689000,00грн.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Заважаючи, що смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_7 , саме на цю дату має визначатися право на отримання одноразової грошової допомоги та її розмір.
Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Станом на 01.03.2016 законодавство не передбачало виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом станом для працездатних осіб (передбачало в розмірі 500-кратного розмірі прожиткового мінімуму). Зміни були внесені Законом України від 06.04.2017 №2004-VIII, який набрав чинності 07.05.2017 і не мають зворотної дії в часі (а.с.10).
Позивачі, не погоджуючись з таким рішенням Міністерства оборони України, звернулися до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обчислення розміру спірної грошової допомоги, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату смерті сина позивачів ОСОБА_3 , що зазначена у свідоцтві про смерть, а саме 01.03.2016, а не на день прийняття відповідачем рішення про її призначення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  з наступних підстав.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога, ОГД), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно із ч.1 ст. 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст (п.1).
У цій справі сторонами не заперечується право позивачів на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_3 .
Спірним є розмір допомоги, на який мають право позивачі.
Згідно з п.п. а п. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній станом на день смерті ОСОБА_3 - 01.03.2016) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
У свою чергу відповідно до п.п. 1 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній станом на день смерті ОСОБА_3 - 01.03.2016) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Аналогічна норма містилася в п.5 Порядку № 975 (в редакції чинній станом на день смерті ОСОБА_3 - 01.03.2016), де зазначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
У 2017 році відбулися зміни у законодавстві щодо розміру одноразової грошової допомоги, передбачені ст.16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. 
Так, згідно Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017 Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців внесені зміни до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та пп. "а" ч. 1 статті 16-2 Закону №2011-XII викладено в такій редакції: "Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згодом Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №855 були внесені зміни і до п.5 Порядку №975, відповідно до яких абз. 1 п.5 Порядку №975 викладено в іншій редакції: «Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року».
Колегія суддів, не погоджується з обґрунтуванням вимог апеляційної скарги, що на момент винесення оскаржуваного рішення №87 від 03.06.2021, Закон №2011-XII вже діяв в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 №2004-VIII, пунктом 2 Прикінцевих положень якого визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги. Зважаючи на те, що стосовно позивачів до набрання чинності Закону №2004-VIII не було прийнято рішення про призначення їм одноразової грошової допомоги, яке було прийнято лише 08.10.2020, а 23.03.2020 №235 було змінено формулювання причинного зв`язку поранення та причин смерті їх сина з «пов`язані з виконанням обов`язків військової служби» на «пов`язані із захистом Батьківщини», до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон №2011-XII у редакції від 06.04.2017, виходячи з наступного.
Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 передбачено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно із п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Отже, враховуючи вищенаведене, дата смерті військовослужбовця є визначальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги.
Аналіз вказаного положення Постанови №975 дає підстави дійти висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги пов`язується із відповідною подією, у даному випадку - датою смерті, при цьому до зазначених правовідносин слід застосовувати ті нормативні акти, які діяли при їх виникненні. Майбутні зміни до законодавства будуть стосуватись тих правовідносин, які виникатимуть після їх прийняття (якщо інше не буде прямо передбачено відповідним правовим актом або якщо це стосується пом`якшення відповідальності).
Також, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок №975 не визначають виключний порядок, яким чином має бути встановлено факт загибелі (смерті) військовослужбовця. Проте, як підстави видачі свідоцтва про смерть, так і зміна причинного зв`язку порання та причин смерті з «Поранення та причина смерті, Так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби» на «Поранення та причина смерті, Так пов`язані із захистом Батьківщини», не впливають у даному випадку на факт отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, так як право на неї в обох випадках передбачено пп.1 п.2 ст. 16, пп. "а" ч. 1 статті 16-2 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У даному випадку важливим є лише відомості у свідоцтві, а саме: дата смерті.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Також, у пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, ухваленого у справі №03/29-97 «Про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата)» зазначено таке.
Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).
Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).
Системний аналіз наведених положень законодавства, з урахуванням вищезгаданих Рішень Конституційного Суду України, та встановлених судом обставин справи, дають підстави суду для висновку, що обчислення розміру спірної грошової допомоги, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату смерті сина позивачів ОСОБА_3 , що зазначена у свідоцтві про смерть, а саме 01.03.2016, а не на день прийняття відповідачем рішення про її призначення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, у постановах від 20.11.2018 у справах №820/1670/18, 820/1028/18, від 31.01.2019 у справі №820/4526/18, від 27.06.2019 у справі №820/1859/18, від 29 вересня 2020 року у справі №820/2204/18, від 07 грудня 2021 року у справі №465/1980/18, від 16 лютого 2022 року у справі №804/2342/18.
Також суд звертає увагу, що оскаржуване рішення прийняте уповноваженим органом на виконання судового рішення у справі №480/8738/20, що набрало законної сили, про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати позивачам одноразової грошової допомоги згідно із Законом №2011-XII та Порядку №975.
Так, суд при прийнятті рішення у справі №480/8738/20 посилався на положення пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XII саме в редакції чинній на день смерті ОСОБА_3 та виникнення у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що отримана позивачами виплата одноразової допомоги перерахунку не підлягає, а відтак, оскаржуване рішення відповідає критеріям правомірності, встановлених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 року по справі № 480/8645/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивачів.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 по справі № 480/8645/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва