Справа № 447/1803/21                                Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р. 
Провадження № 22-ц/811/143/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       06 жовтня 2022 року                    м.Львів                                  
Справа № 447/1803/21
   Провадження № 22ц/811/143/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О. 
розглянув справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Миколаєві 14 грудня 2021 року у складі судді Павліва В.Р., у справі за позовом АТ «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
       9 червня 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». 27 грудня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 600/02.1-07-277 відповідно до якого кредитор надав ОСОБА_1 кредит в сумі 35 000 доларів США із строком остаточного повернення до 27 грудня 2022 року.   Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. У рішенні Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2010 року по справі № 2-161/10 було зафіксовано суму боргу в розмірі 503 335,19 грн. Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 17 травня 2021 року вона має заборгованість 156 537,28 грн., у зв`язку з чим просить позов задовольнити.
       Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
       Рішення суду оскаржує АТ «Альфа-Банк». В апеляційній скарзі посилається на те, що банк не погоджується із рішенням. Просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви.
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

       Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Встановлено, що 27 грудня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 600/02.1-07-277 відповідно до якого кредитор надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 35 000 доларів США із строком остаточного повернення до 27 грудня 2022 року.
Банк виконав умови договору у повному обсязі, надавши кредит. ОСОБА_1 не виконала умов договору, внаслідок чого допустила заборгованість.
На забезпечення виконання кредитного зобов`язання, 27 грудня 2007 рокуукладено договір іпотеки .
Відповідно до п 1.1.1 іпотекодавець передає іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язання за договором кредиту від 27 грудня 2007 року наступне нерухоме майно: будинок по АДРЕСА_1 , що складається із 4 житлових кімнат та кухні житловою площею 91,7 кв.м, загальною площею 208,1 кв.м, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 серпня 2007 року.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2010 року задоволено позов АКБ «Укрсоцбанк» тав рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 600/02.1-07.277 від 27 грудня 2007 року звернуто стягнення на заставлене майно, згідно іпотечного договору від 27 грудня 2007 року №4838 - вказаний житловий будинок, що належить ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 5 липня 2019 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 73 154,06 доларів США, що еквівалентно 1 961 271,40 грн.
Постановою Львівського апеляційного суду від 1 лютого 2021 року скасовано рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 5 липня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову АТ «Альфа-банк». Рішення суду набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.ст. 526,530,610, ч. 1 ст. 612 цього Кодексу зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із постановою Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до постанов Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України.
Згідно із постановами Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Згідно постанов Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, шляхом звернення стягнення на заставлене згідно іпотечного договору від 27 грудня 2007 року за реєстровим номером №4838 майно - житловий будинок на АДРЕСА_1 загальною площею 208,1кв.м, належний ОСОБА_2 . Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2010 задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк». Рішення суду набрало законної сили.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові, оскільки кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним, шляхом пред`явленням вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, через звернення стягнення на заставлене майно, зміною строку виконання основного зобов`язання, внаслідок чого припинилося право і на стягнення неустойки, що свідчить про закінчення строку дії кредитного договору.
З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2022 року.

Головуючий -___________________Т.І.Приколота

Судді: ________________ Ю. Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк