Справа № 299/2617/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Фантича В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/470/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області віл 09.06.2021.
Цією постановою: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.
З постанови судді від 09. 06. 2021 вбачається, що 13. 05. 2021 о 10 год., ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , ображав дружину ОСОБА_1 нецензурними словами та вигнав її з будинку в якому вона постійно проживає, чим вчинив відносно неї дії психологічного та економічного характеру, внаслідок яких потерпіла була змушена тимчасово змінити місце проживання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді від 09.06. 2021 щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що в день події не ображав нецензурними словами та не виганяв з будинку свою колишню дружину ОСОБА_1 і не вчиняв щодо неї домашнє насильство, а між ними мала місце обопільна сварка, спровокована саме нею. Вказує на те, що колишня дружина має намір виселити його з будинку, а тому подібні сварки її чіткий план створити йому негативну репутацію. Зазначає, що станом на 13.05.2021 з ОСОБА_1 не перебував у шлюбі, а тому суд невірно вказав у постанові,що вона є його дружиною. Окрім того, станом на день вчинення правопорушення вони спільно не проживали. Просить врахувати, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що не погоджується з ним, однак суд при розгляді справи це до уваги не взяв та жодним чином не спростував. У судовому засіданні 09.06.2021 присутній не був, оскільки суд його належним чином не повідомив про розгляд справи. Вважає, що розглянувши справу у його відсутності, суд невірно встановив фактичні обставини та порушив його конституційні права.
       Будучи неодноразово належним  чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_2  на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи 

-2-

вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. 
Заслухавши пояснення представника потерпілої – адвоката Фантича В.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.9 КУпАП  адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.
Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 13.05.2021, врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства психологічного характеру та вірно зазначив, що ОСОБА_2 виражався на адресу ОСОБА_1 нецензурними словами та виганяв її з будинку.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції, що у матеріалах справи наявні докази про застосування ОСОБА_2 насильства економічного характеру, внаслідок якого потерпіла була змушена тимчасово змінити місце проживання, тому такі висновки слід виключити з мотивувальної частини постанови.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 434569 від 13.05.2021 вбачається, що 13.05.2021 о 10 год., ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , ображав колишню дружину ОСОБА_1 нецензурними словами та вигнав її з будинку. Цими діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

-3-

Викладені в протоколі обставини підтверджуються заявою ОСОБА_1 , письмовими поясненнями потерплої ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , характеристикою ОСОБА_1 , характеристикою ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_2 протоколу за ознаками передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, поліцейський ООП Виноградівського ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Козмович Р.А. був упередженим та необ`єктивним, що в нього було підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що він зацікавлений в результатах розгляду справи, – у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази, як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги захисником .
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. 
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Відповідно до п.3  ч.1 ст.1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 14 частини першої цієї ж статті визначено, що: економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо 
-4-
третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи
Стаття 3 Закону визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
 Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..
Складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2 з додержанням вимог ст.ст.256,268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин, містить зазначення суті порушення ОСОБА_2 за, що передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Таким чином, достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань потерпілої, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245,251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що в потерпілої ОСОБА_1 були підстави для обмови ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, - такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що постанова ґрунтується лише на неправдивих поясненнях потерпілої ОСОБА_1 , будь-які інші докази його вини в матеріалах справи відсутні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення і будь-яким чином не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
При цьому апеляційний суд констатує, що зазначення у постанові суду статусу потерпілої ОСОБА_1 , як «дружина» замість «колишня дружина» хоча і має місце, але у даному випадку не впливає на доведення винуватості ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, яке ставиться йому у вину.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що всупереч вимог ст.268 КУпАП суд розглянув справу без його участі, за відсутності даних про його належне сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а також не свідчать про порушення його права на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що адміністративне стягнення 
-5-

накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення. З матеріалів справи вбачається, зокрема з характеристики наданої Виноградівським міським головою, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується посередньо, має запальний характер, не врівноважений, часто конфліктує зі своїми дітьми та колишньою дружиною, схильний до зловживання алкоголем.
       При цьому жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів справи, ОСОБА_2 не надано, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла ОСОБА_1 сама провокує конфлікти, оскільки має намір виселити його з будинку, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Свобода від насильства – це одне із основних прав людини. При цьому, для складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не має значення поведінка потерпілої сторони. Крім того, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості у законний спосіб захищати свої права та свободи, у разі порушення їх ОСОБА_1 . 
Щодо посилання ОСОБА_2 на те, що станом на 13.05.2021 вони з колишньою дружиною ОСОБА_1 спільно не проживали та не перебували у спільних шлюбних відносинах, то апеляційний суд зазначає, що дія закону про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється, в тому числі, на колишнє подружжя, інших осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.
       На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.06.2021 щодо ОСОБА_5 ,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :