Дата документу 04.11.2022 Справа № 337/1534/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 337/1534/22 Головуючий у І інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/1873/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 листопада 2022 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Бєлки В.Ю.,
Крилової О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2022 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.
В обґрунтування своїх вимог  ОСОБА_1 зазначала, що у період з 01 серпня 1985 року до 28 липня 2016 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді «машиніст крана металургійного виробництва», стаж її роботи на цьому підприємстві в цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 31 рік.Умови праці на робочому місті не відповідали безпечним стандартам. Внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів за місцем роботи вона отримала професійне захворювання.
24 січня 2022 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким 07 грудня 2021 року  ОСОБА_1 встановлено діагноз: «хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, легенева недостатність другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії в сполученні з полірадикулоневропатією з нейродистрофічними проявами у вигляді плечолопаткового періартрозу (ПФ першого-другого ступеня), деформуючого остеоартрозу ліктьових та колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, деформуючого артрозу дрібних суглобів кистей, церебральний ангіодистонічний синдром; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ).
Згідно з актом, причиною виникнення професійного захворювання у позивача є «наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів», перелік яких надалі визначено в пункті 18 цього Акту:
-        Заліза оксид – 7,53-16,62 мг/м3 при ГДК – 6,0 мг/м3
-        Кремнію діоксид – 14,51-44,37 мг/м 3 при ГДК – 4.0 мг/м 3;
-        Шум – 81,4-91,0 дБ «А» при ГДР – 80 дБ «А»
-        Вібрація загальна – 99,2-106,0 дБ при ГДР – 101 дБ
В пункті 9 Інформаційної довідки про умови праці, працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання, затвердженій заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області 05 серпня 2021 року також зазначено:
«перелік шкідливих факторів, що мали місце під час виконання працівником технологічного процесу, фактори виробничого середовища та трудового процесу де зазначається таблиця з переліком цих факторів, у першій колонці якої вказане «нормативне значення» (яке є гранично допустимим), а в інших колонках «фактичне значення» згідно атестацій, яке по багатьом факторам перевищує нормативне, іноді в десятки разів, (як, наприклад, показники кремнію діоксиду та інфрачервоного випромінювання, шуму).
Крім того ОСОБА_1 звертала увагу на пункт 11 Інформаційної довідки, в якому йдеться про статистику професійних захворювань на підприємстві відповідача за період 2016-2020 роки, (яка має динаміку зростання), що підтверджує факт того, що захворювання позивача є не одиничним та випадковим, та опосередковано підтверджує наявність всіх викладених вище шкідливих факторів виробництва, а також їх безпосередній вплив на виникнення професійних захворювань працівників підприємства (причинний зв`язок).
Висновком МСЕК серія 12 ААБ № 628653 від 28 березня 2022 року позивачу встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності, та третю групу інвалідності безстроково, причина інвалідності: професійне захворювання.
Враховуючи наведені обставини,  ОСОБА_1 вважає, що хворобою та втратою професійної працездатності їй заподіяна моральна шкода, яка виражається в тому, що вона обмежена у побуті, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням постійно вимушена знаходитись під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. Внаслідок отриманого професійного захворювання вона не має змоги вести звичне життя, тому що змушена постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, бо без них її стан погіршується. Окрім цього позивач має постійні фізичні страждання, внаслідок вказаних вище професійних захворювань, що спричиняє їй душевні страждання, призводить до хвилювань, депресивного стану. Позивачу 54 роки, з яких більшу частину життя (31 рік) вона працювала за робітничим професійним напрямком на підприємстві відповідача, інших спеціальностей вона не має. На теперішній час працювати за фахом позивач фізично не зможе ніколи за станом свого здоров`я. 
ОСОБА_1 зазначала, що змінився стан та якість її життя, у зв`язку з чим, вона зазнає постійних моральних страждань. Тож внаслідок роботи протягом тривалого часу в небезпечних для здоров`я умовах та отримання професійного захворювання, відповідач завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 50000 грн. 
Посилаючись на наведені обставини,  ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на її користь одноразово грошову суму в розмірі 50000 грн, як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати на правову допомогу.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 рокупозов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з отриманням професійного захворювання у розмірі 50000 грн. Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Стягнуто в дохід держави з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 992,40 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 рокускасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зазначає, що суд першої інстанції не врахував суттєві обставини справи, на які посилався відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, не застосувавши їх при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Зокрема, суд повинен був з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи яким и діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяному йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Так, позивач працювала на ПАТ «Запоріжсталь» за професією машиніст крану металургійного виробництва в мартенівському цеху, яка відноситься до професій зі шкідливими та важкими умовами праці, а її робочі місця відповідали технологічному регламенту і проекту організації праці на підприємстві металургійної галузі. Оскільки у зв`язку з технологічними особливостями металургійного виробництва забезпечити повною мірою здорові умови праці та повністю усунути шкідливі фактори неможливо, роботодавець з метою забезпечення соціальних гарантій працюючим, зайнятим в шкідливих і важких умовах праці повною мірою здійснював надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про охорону праці». При цьому, підприємство у повному обсязі дотримувалось вимоги законодавства щодо прав Позивача, у галузі охорони праці, що забезпечувались з урахуванням вимог Закону України «Про охорону праці». Крім того, відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про охорону праці» Позивача було проінформовано під розписку про умови праці та про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Крім того, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» посилаються на те, що підставою для допущення або не допущення працівника до роботи, є саме довідка про проходження працівником періодичного медичного огляду в якій зазначено про придатність або не придатність працівника до виконання певної роботи. Згідно з такими довідками позивач була визнана придатною для роботи за професією машиніст крану металургійного виробництва. Професійні захворювання не з`являється раптово. Воно починається задовго до його встановлення та має тривалий перебіг з наростанням симптомів. За таких обставин, вбачається, що позивач свідомо приховувала від лікарів, які проводили періодичні медичні огляди, та від відповідача наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, яке в подальшому стало причиною втрати нею працездатності. Як би позивач своєчасно повідомила роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, то було б можливо уникнути втрати позивачем працездатності. Своєчасне виведення позивача із зони впливу важких умов праці та шкідливих факторів допомогло б зберегти її здоров`я та не допустити настання наслідків, що є на теперішній момент. Таким чином, позивач знаючи про дійсний стан свого здоров`я, свідомо приховала цю інформацію від відповідача та добровільно погодилась працювати в шкідливих для здоров`я умовах, чим свідомо погіршувала стан свого здоров`я. Наслідком цього є часткова втрата позивачем працездатності та її моральні страждання. Крім того, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» посилаються на ст. 43 Конституції України, відповідно до якої, право на працю людина реалізує шляхом одержання роботи, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вибір місць роботи був для Позивача добровільним та свідомим.
Також ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зазначають, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не дотримано принципів розумності, виваженості та справедливості при визначенні суми, що підлягала відшкодуванню позивачу. Так, суд допустив неоднаковий підхід до вирішення цього питання та порушив збалансованість інтересів сторін. Вважають, що виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням обставин, за яких позивачем було отримано професійне захворювання, сума відшкодування моральної шкоди має бути зменшена до 15000 грн. 
В апеляційній скарзі також міститься посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме пп. А) п. 164.2.14 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Оскаржуваним судовим рішенням суму моральної шкоди стягнуто без її подальшого оподаткування, а отже, окрім сплати моральної шкоди, суд зобов`язав ПАТ «Запоріжсталь» додатково оплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ від 16.01.2020 року (були внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме у ст. 164 пункт 164.2 підпункту 164.2.14 пункт "а" доповнено словами: "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Ці зміни набули чинності 23 травня 2020 року.
Крім вищенаведеного, в апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжсталь» також посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині обґрунтування. Так, в оскаржуваному рішенні не зазначено, чи досліджував суд докази, які були надані відповідачем, та чи надавав їм оцінку при ухваленні рішення. Рішення суду фактично не містить інформацію щодо доводів ПАТ «Запоріжсталь», підстав, з яких суд відхилив ці доводи. Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжсталь» представник  ОСОБА_1 адвокат Біліченко О.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. Щодо доводів про стягнення витрат на правову допомогу,  ОСОБА_1 в особі ОСОБА_4 зазначає про те, що скаржник не надав жодного належного та допустимого доказу щодо не співмірності витрат на правову допомогу. При цьому, відповідно до постанови Верховного суду від 09 квітня 2019 року (справа № 826/2689/15) обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи і не заперечували сторони, що з 01 серпня 1985 року до 28 липня 2016 року ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працювала у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді «машиніст крана металургійного виробництва», стаж роботи на цьому підприємстві становить 31 рік, та, безпосередньо в цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 25 років (за винятком часу перебування позивача у відпустках по догляду за дитиною).
28 липня 2016 року ОСОБА_1 звільнилась з підприємства відповідача за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, наразі не працює. 
Внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів ОСОБА_1 отримала професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пило токсичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, легенева недостатність другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії у сполученні з полірадикулоневропатією з нейродистрофічними проявами у вигляді плечолопаткового періартрозу (ПФ першого-другого ступеня), деформуючого остеоартрозу ліктьових та колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, деформуючого артрозу дрібних суглобів кистей, церебральний  ангіодистонічний синдром; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією Остапкович В.О. та ОСОБА_3 ), що підтверджено копією медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 07 грудня 2021 року, виданим ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ».
Дата встановлення остаточного діагнозу за вказаними вище професійними захворюваннями 07 грудня 2021 року.
Згідно п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 січня 2022 року причинами виникнення професійного захворювання є: наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів», перелік яких надалі визначено в пункті 18 цього Акту:
-        Заліза оксид – 7,53-16,62 мг/м3 при ГДК – 6,0 мг/м3
-        Кремнію діоксид – 14,51-44,37 мг/м 3 при ГДК – 4.0 мг/м 3;
-        Шум – 81,4-91,0 дБ «А» при ГДР – 80 дБ «А»
-        Вібрація загальна – 99,2-106,0 дБ при ГДР – 101 дБ
Висновком МСЕК від 28 березня 2022 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності.
Вплив на стан здоров`я позивача вказаних шкідливих виробничих факторів, які мають місце на обох підприємствах підтверджено також у медичному висновку від 07 грудня 2021 року № 2199.
Медичною документацією підтверджено знаходження позивача на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах у періоди, що підтверджується медичними виписками із медичної карти ОСОБА_1 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховував дані медичних документів про лікування позивача, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та дійшов висновку що засадам розумності, виваженості та справедливості буде відповідати моральна шкода у розмірі 50000 грн.
Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі.
Частиною 4 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких вона зазнала та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення їй втрати працездатності у розмірі 50 %, та третю групу інвалідності, характер ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.
При цьому доводи апеляційної скарги стосовно того, що розмір стягнутої на користь  ОСОБА_1 шкоди завищено, є необґрунтованими, оскільки за матеріалами справи вбачається, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач проходила лікування, та має проходити програму реабілітації (а.с. 27-28). 
Доводи апеляційної скарги, що саме позивач винна в отриманні професійного захворювання, оскільки відповідно до статті 38 КЗпП України не скористалась правом розірвання трудового договору за власним бажанням та продовжувала працювати, відповідно до ст. 43 Конституції України вільно обрав місце свого працевлаштування, є необґрунтованими, оскільки статтею 153 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та впровадження сучасних засобів техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечення санітарно-гігієнічних умов, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. При цьому, суд встановив, що причиною професійного захворювання позивача є робота в особливо шкідливих та особливо важких умовах.
Крім того, доводи апеляційної скарги щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції порушено принципи розумності, виваженості та справедливості при визначенні суми, яка підлягає до відшкодування, суперечать прохальній частині апеляційної скарги, в якій ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» просять ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при визначенні розміру моральної шкоди, судом враховано обставини, на які ПАТ «Запоріжсталь» посилаються в апеляційній скарзі, зокрема, щодо додержання підприємством вимог ЗУ «Про охорону праці» в частині інформованості працівника про умови праці та забезпечення необхідними засобами індивідуального захисту. Разом з цим, вказані обставини не є такими, що повністю звільняють ПАТ «Запоріжсталь» від відповідальності за професійне захворювання  ОСОБА_1 .
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.)
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції при винесенні судового рішення суду не було враховано, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яке набрало чинності 23 травня 2020 року, внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне. 
Законодавство у сфері оподаткування встановлює, що будь-який дохід, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного періоду, підлягає оподаткуванню згідно положень ст. 164 Податкового кодексу України. При цьому, пп. 164.2.14 Податкового кодексу України має деякі винятки із загального правила, за якими не оподатковуються, зокрема, і суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.
Аналогічну правову позицію з цього питання викладено у постанові Верховного Суду у справі № 180/683/13-ц від 25.07.2018 року, за якою Верховний Суд встановив, що Податковий кодекс України визначає види отриманих фізичними особами доходів, які зараховують до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 ПКУ), і доходів, які не беруть до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 ПКУ).
При цьому Верховний Суд звернув увагу, що згідно з пп. "а" пп. 164.2.14 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку належить зараховувати дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто сума, яку за рішенням суду стягують на користь платника податків для відшкодування збитків, завданих останньому внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, оподаткуванню не підлягає.
Проте Законом № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України», якими підпункт "а" підпункту 164.2.14 доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначена норма набрала чинності з 23.05.2020р.
За приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав.
Таким чином, обмеження її розміру для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб. Саме таку категорію платників податків законом було звільнено від оподаткування стягнутих за рішенням суду сум моральної шкоди, що закріплено у вище вказаному правовому висновку ВС.
Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21.
Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі  ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України",  № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними позовній заяві, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Колегія судді дійшла висновку, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить, її доводи зводяться до переоцінки доказів та не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 року, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» – залишити без задоволення. 
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2022 рокуу цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 04 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: