ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 260/418/22 пров. № А/857/12691/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                        Носа С. П., 
суддів –                                                             Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання   –  Максим Х.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Штефанюка Івана Матвійовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 260/418/22 (головуючий суддя Гаврилко С.Є., м. Ужгород) за позовом громадянина Угорщини ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Штефанюка Івана Матвійовича до Державної міграційної служби України, Головного управління ДМС України в Закарпатській області, Управління патрульної поліції в Закарпатській області та Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

26 січня 2022 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Штефанюка Івана Матвійовича звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління ДМС України в Закарпатській області, Управління патрульної поліції в Закарпатській області та Державної прикордонної служби України в якому просив визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДМС у Закарпатській області №90 від 26 травня 2021 року щодо заборони громадянину Угорщини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стать-чоловіча, місце проживання Угорщина, паспортний документ громадянина Угорщини серії НОМЕР_1 , в`їзду в Україну строком на три роки з 26.05.2021 по 25.05.2024 року. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №727095 від 05.03.2021. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю від 10 червня 2021 року уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону громадянину Угорщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспортний документ НОМЕР_2 на підставі частини першої статті 8 Закону України "Про прикордонний контроль", з причини того, що стосовно громадянина Угорщини ОСОБА_1 є рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_2 , виданий 30.12.2020) майнову шкоду у розмірі 146000,00 (сто тридцять три тисячі) гривень. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_2 , виданий 30.12.2020) моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень. Судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при перетині державного кордону в напрямку в`їзду в Україну, начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " 1 категорії (тип Б) майором ОСОБА_4 , як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону відмовлено у в`їзді на території України у в`їзді на території України у зв`язку з наявності рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну. У відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив про винесення ним рішення про заборону в`їзду в Україну у зв`язку із несплатою адміністративного штрафу. Позивач зазначає, що за час перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку, під слідством та судом в Україні не перебував, накладене на нього стягнення у вигляді штрафу за порушення правил стоянки на мості сплатив добровільно, а тому підстав для заборони йому в`їзду в Україну строком на три роки не має.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 , виданий 30 грудня  2020 року м. Будапешт, вул. Барон бам. 25) в особі представника – адвоката  Штефанюка Івана Матвійовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна 42/1) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирівська, 9, код ЄДРПОУ 37508470), Головного управління ДМС України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12а, код ЄДРПОУ 37809328), Управління патрульної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. вул. Олега Кошового, 2, код ЄДРПОУ 40108913) та Державної прикордонної служби України (89502, Закарпатська область, м. Чоп вул. Головна. 55-А, код ЄДРПОУ 00034039) в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП018 № 727095 від 05 березня 2021 року та визнання протиправним та скасування Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 10 червня 2021 року та зобов`язання внести відповідні зміни у базу даних стосовно ОСОБА_1 - залишено без розгляду з підстави пропуску строку на звернення до суду першої інстанції щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про відмову в перетині державного кордону України.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_3 , виданий 30 грудня  2020 року АДРЕСА_1 ) в особі представника – адвоката Штефанюка Івана Матвійовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Митна 42/1) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирівська, 9, код ЄДРПОУ 37508470) та Головного управління ДМС України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12а, код ЄДРПОУ 37809328) про визнання протиправним та скасування рішення – відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Штефанюка Івана Матвійовича подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДМС у Закарпатській області №90 від 26 травня 2021 року щодо заборони громадянину Угорщини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 стать – чоловіча, місце проживання Угорщина, паспортний документ громадянина Угорщини серії НОМЕР_3 , в`їзд в Україну строком на три роки з 26.05.2021 по 25.05.2024 року. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_2 , виданий 30.12.2020) майнову шкоду у розмірі 146000,00 (сто тридцять три тисячі) гривень. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_2 , виданий 30.12.2020) моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що на теперішній час відсутні підстави, які стали причиною для заборони в`їзду на територію України, оскільки гр. Угорщини ОСОБА_5 добровільно сплатив повну суму штрафу та пеню у розмірі 510 гривень. Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено та взято до уваги відповідь на лист УПП від 13.12.2021 №24979/41/15/02-202, у якому вказано, що до Головного управління ДМС у Закарпатській області було надіслано листа з повідомленням про сплату гр. ОСОБА_6 штрафу накладеного постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 №727095 від 05.03.2021 та щодо прийняття рішення про скасування останньому заборони в`їзду на територію України. Апелянт звертає увагу, що дії відповідачів є явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а тому оспорюване Рішення ГУ ДМС у Закарпатській області №90 від 26 травня 2021 року щодо заборони громадянину Угорщини ОСОБА_3 не відповідає критеріям щодо правомірності у контексті статті 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню. 
Головне управління ДМС у Закарпатській області, Державна прикордонна служба України та Державна міграційна служба України подали відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у яких зазначили, що рішення Головного управління ДМС у Закарпатській області №90 від 26 травня 2021 року прийняте з урахуванням та дослідженням усіх обставин справи та вважають вимоги апелянта необґрунтованими, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року законним.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, Управління патрульної поліції в Закарпатській області постановою серії ДП018 №727095 від 05 березня 2021 року накладено адміністративне стягнення на позивача по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 частиною 1 КУпАП у сумі 255 гривень.
06 травня 2021 року Управління патрульної поліції в Закарпатській області було надіслано до ГУ ДМС у Закарпатській області обґрунтоване звернення № 8126/41//15/03-2021 щодо прийняття відносно громадянина Угорщини ОСОБА_2 , рішення про заборону в`їзду в Україну терміном на три роки, у зв`язку із несплатою адміністративного штрафу.
На підставі поданого звернення УПП в Закарпатській області № 8126/41//15/03-2021, ГУ ДМС у Закарпатській області прийняло рішення від 26 травня 2021 року № 90 про заборону громадянину Угорщини ОСОБА_2 , місце проживання Угорщина, паспортний документи громадянина Угорщини серії НОМЕР_4 , в`їзду в Україну строком на три роки з 26 травня 2021 року по 25 травня 2024 року (а.с. 17).
При перетині державного кордону України ОСОБА_6 10 червня 2021 року начальник 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " 1 категорії (тип Б) майор ОСОБА_7 , як уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону прийняла Рішення про відмову у перетині державного кордону України від 10.06.2021 року громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспортний документ В8 № НОМЕР_5 на підставі статті 8 частини 1 Закону України "Про прикордонний контроль" та вручила йому вказане вище рішення (а.с. 18).
ОСОБА_5 не погоджуючись вказаними рішеннями, звернувся через свого представника – адвоката Штефанюка Івана Матвійовича до суду з адміністративним позовом, оскільки вважав, що він за час перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку, під слідством та судом в Україні не перебував, накладене на нього стягнення у вигляді штрафу за порушення правил стоянки на мості сплатив добровільно, а тому підстав для заборони йому в`їзду в Україну строком на три роки не має.
Суд першої інстанції при вирішенні даного спору дійшов до висновку, що звернення Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції № 8126/41//15/03-2021 від 06 травня 2021 року про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України громадянина Угорщини ОСОБА_2 , обґрунтоване необхідністю захисту прав і законних інтересів громадян України відповідно до статті 13 Закону України № 3773-VI, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постановою серії ДП018 №727095 від 05 березня 2021 року за статтею 122 частиною 1 КУпАП. Відповідно до п. 6 Інструкції № 1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції. З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вважає, що є наявність обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки та відсутність правових підстав для його скасування.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі по тексту - Закон України № 3773-VI).
За приписами статті 1 частини 1 пунктів 6, 8, 17 Закону України № 3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Статтею 3 частиною 2 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до статті 13 частини 1 Закону України № 3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:
- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;
- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;
- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;
- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;
- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;
- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;
- якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.
Згідно зі статтею 13 частиною 3 зазначеного Закону України, рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (далі по тексту – Положення № 360), Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
За правилами пункту 2 Положення № 360 ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначає Інструкція про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 № 1235, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 за № 25/24802.
Пунктом 3 Інструкції № 1235 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку (пункт 4 підпункт "г" Інструкції № 1235).
Пунктом 5 Інструкції № 1235 визначено, що після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).
Пунктом 6 Інструкції № 1235 визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.
Відповідно до статті 23 частини 1 пунктів 1, 3, 10 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, основними повноваженнями поліції, відповідно до покладених на неї завдань є, зокрема, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.
Суд апеляційної інстанції встановив, що Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції № 8126/41//15/03-2021  від 06 травня 2021 року подало звернення про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України громадянина Угорщини ОСОБА_2 . Дане звернення мотивоване тим, що позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі постановою серії ДП018 №727095 від 05 березня 2021 року за статтею 122 частиною 1 КУпАП, тому відповідно до відповідно до статті 13 Закону України № 3773-VI наявні усі підстави для прийняття оскаржуваного рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що під час вирішення спору слід надавити оцінку спірним правовідносинам на момент прийняття спірних рішень та вчинення спірних дій (допущення бездіяльності).
Врахувавши вказані норми законодавства та обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що документ відповідає вимогам пункту 5 Інструкції № 1235, що у свою чергу є достатньою підставою для звернення до органу УДМС про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_2 .
Також слід звернути увагу на те, що до матеріалів справи позивачем надано копію квитанції № 1018981931 від 08 листопада 2021 року, відповідно до якої позивачем сплачено 255 грн штрафу за постановою серії ДП018 №727095, однак, на момент винесення оскаржуваного рішення 26 травня 2021 року, штраф за адміністративне правопорушення позивачем сплачено не було (а.с. 19), тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки та про скасування посвідки. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування оскаржених рішень.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної та майнової шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Єдиною необхідною і достатньою обов`язковою умовою відшкодування майнової та моральної шкоди державним органом є протиправні рішення, дії чи бездіяльність посадової або службової особи органу державної влади. Враховуючи, що за наслідками розгляду даної справи не підтвердились доводи позивача про протиправність прийнятого рішення, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки ця вимога є похідною від первинної та вирішення такого питання можливе лише у випадку встановлення протиправності рішень, дій та/або бездіяльності відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 229 ч. 4, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Штефанюка Івана Матвійовича – залишити без задоволення. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 260/418/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2022 року.