ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/560/22  Номер провадження 33/814/1378/22	Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
За участю секретаря Владімірова Р.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Диканського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді,  02.07.2022 року, о 00:30 год. по вул. Пушкіна в смт. Диканька Полтавської області,  ОСОБА_1  керував автомобілем Audi100, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, в присутності двох свідків,  за допомогою газоаналізатора «DRAGERALCOTEST» 6810. Результат огляду позитивний і складає 2,45 проміле. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом, оскільки перед його складанням працівники поліції не роз`яснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також не повідомили про його право на проходження медичного огляду у відповідному закладі охорони здоров`я.
Також апелянт вважає неналежними доказами роздруківку з алкотестера, посилається на фрагментарний відеозапис події, неналежність пояснень свідків, які відібрав інший працівник поліції, ніж той, що складав протокол про адміністративне правопорушення.
Погоджуючись в своїй апеляційній скарзі з фактом вживання ним алкоголю, вказує, що в той вечір він почував себе тверезим, адекватним, вважаючи зібрані по справі докази неналежними, які не доводять його вину у скоєному правопорушенні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
  Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами в даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №767044 щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційних документів на ТЗ, протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №160788 від 02.07.2022 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з зазначенням щодо відсторонення водія від подальшого керування, до якого долучений талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6810, тест №934, згідно якого станом на 00:47 год. 02.07.2022 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння результат 2,45 % проміле, записи бодікамер працівників поліції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з результатом огляду «позитивна – 2,45%», пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції. 
Так, за нормативним визначенням ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений військовими під час комендантської години, у зв`язку з чим викликано наряд поліції. 
Після прибуття працівників поліції, останні під час спілкування з ОСОБА_1 виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння. 
Факт вживання алкогольних напоїв не заперечував і сам водій, пояснивши, що хотів поставити машину вдома.
При цьому водій погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого після продуття за допомогою алкотестеру Драгер 6810 становить 2,45 % проміле.
Вказаний результат також підтверджується роздруківкою з алкотестеру Драгер та зафіксовано на відео. Водій ОСОБА_1 погодився з вказаним результатом огляду, не заперечував процедуру його проведення та не наполягав на освідченні в медичному закладі. 
Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази в своїй сукупності доводять факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи.
Так, посилання на неналежність таких доказів як протокол про адміністративне правопорушення і роздруківка інформації з алкотестеру не беруться до уваги, оскільки останні засвідчені особистим підписом водія, а сам протокол не містить його незгоди чи будь-яких інших заперечень стосовно проведеного огляду на стан сп`яніння, а також інших зауважень, в тому числі щодо не роз`яснення його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
За вказаних обставин, твердження апелянта не можуть бути прийняті до уваги як такі, що свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції та невірність здійсненої ним правової оцінки доказів. 
Також не заслуговують на увагу доводи скарги про фрагментарність відеозапису події, який в такому випадку не може бути належним доказом у справі, оскільки долучені до справи відеозаписи містять весь перебіг подій правопорушення, починаючи з моменту спілкування працівників поліції з водієм, проходження ним огляду на стан сп`яніння, в присутності двох свідків, так і складення та підписання протоколу. 
Доводи апелянта про те, що наявні в справі матеріали про адміністративне правопорушення є неналежними доказами з підстав їх оформлення різними поліцейськими - не заслуговують на увагу, оскільки вказані матеріали, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення складені працівниками поліції як уповноваженими особами згідно до їх службових та посадових обов`язків.
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на правопорушника  накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП  є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна