ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15321/21	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М 	
Провадження № 22-ц/817/635/22 	Доповідач - Міщій О.Я.	
Категорія - 351000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року         м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі: 

головуючого - Міщій О.Я. 
суддів -  Костів О. З., Шевчук Г. М., 
секретар с/з - Романська К.М. 
                                       з участю представника ОСОБА_1 - адвоката                                         Мельника Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/15321/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Ю.О. на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року, ухвалене суддею Братасюком В.М., за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про визнання виконавчого напису №2835 від 09.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості в розмірі 205673,42 гривень таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.02.2022 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Личук Т.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання — задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2835, вчинений 09.03.2021 року приватним нотаріусом Личуком Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 205673,42 грн. №151М від 14.11.2005 року, що укладений із первісним кредитором акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 908 гривень сплаченого судового збору.
18.02.2022 року представник позивача — адвокат Мельник Ю.О. подав клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 77000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням цього ж суду від 25.05.2022 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 77000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник Ю.О. просить скасувати додаткове рішення від 25.05.2022 року, постановити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 77000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позивач згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявив, що докази надання правничої допомоги будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник зазначив, що у доповнені до договору про надання правничої допомоги від 26.08.2021 року сторони погодили, що розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу та ведення цивільної справи в суді першої інстанції визначається у фіксованій сумі, яка становить 77 000 гривень. Такий розмір гонорару враховує складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар є розумним та враховує витрачений час, а також відповідає усталеній судовій практиці. Змінами до договору про надання правничої допомоги від 01.09.2021 року було встановлено номер справи, а також продовжено термін дії договору до 31.12.2022 року.
Адвокат Мельник Ю.О. зазначив, що висновок суду про відмову у стягненні з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 77000 гривень витрат на професійну правничу допомогу не відповідає закону та суперечить позиції, висвітленій в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі 329/766/18, де вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Представник позивача зазначив, що оплата за надання правничої допомоги адвокатом буде здійснюватись клієнтом в майбутньому до строку, встановленого договором про надання правничої допомоги.
Адвокат Мельник Ю.О. посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 604/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Зазначає, що подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.02.2022 року по справі № 136/180/18, від 31.01.2022 року по справі № 185/5421/21, від 08.12.2021 року по справі № 444/2445/19 та інших.
Крім того указує, що Велика палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2021 року по справі № 910/12876/19 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатись в ці правовідносини.
В жовтні 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відзиві зазначено, що відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питания про судові витрати. Як вбачається із змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.02.2022 року, судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, вирішено стягнути понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 гривень. Отже, суд першої інстанції вирішив питания про судові витрати, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.
Також, ТОВ «Вердикт Капітал» вказало, що позивач, всупереч вимог ст. 246 ЦПК України, не зазначив про наявність поважних причин, за яких він не зміг долучити докази, які підтверджують розмір витрат за надану правову допомогу до закінчення судових дебатів у справі.
Крім того, товариство не погоджується із заявленою ОСОБА_1 сумою судових витрат на правничу допомогу у розмірі 77000 гривень та зазначило, що позивач надав лише договір про надання правничої допомоги №17/08-Ц від 09.11.2020року. Однак, у справі відсутні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу на суму 77000 гривень. Зокрема, матеріали справи не містять будь - якого документу, який підтверджує факт отримання коштів адвокатом від клієнта (позивача) готівкою чи про перерахування грошових коштів на банківський рахунок адвоката.
ТОВ «Вердикт Капітал» зазначило, що із відзивом на позовну заяву відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Крім того, на думку товариства із заявленої суми до стягнення витрат на правничу допомогу вбачається недобросовісна поведінка представника, направлена на збагачення за рахунок відповідача. Тому, враховуючи недобросовісну поведінку адвоката та зловживання ним процесуальними правами, ТОВ «Вердикт Капітал просить постановити окрему ухвалу щодо представника позивача відповідно до ст. 262 ЦПК України. 
Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, однак 18.102022 року подав заяву, у якій просить здійснювати розгляд справи без його участі. Враховуючи вказані обставини, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Ю.О. підлягає до часткового задоволення.
Відмовляючи у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подав доказів сплати адвокату 77000 гривень за надані послуги. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.
Із матеріалів справи видно, що при зверненні до суду представник позивача зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи становить 77000 гривень, а також можливі витрати на поштові відправлення та інше (а.с. 4).
26.10.2021 року, до закінчення судових дебатів, представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник Ю.О. згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України подав заяву, у якій зазначив, що докази щодо судових витрат у справі будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду (а.с. 71).
21.12.2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» у відзиві на позовну заяву подав заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу. Представник зазначав, що заявлена сума у розмірі 77000,00 грн. за надану правову допомогу є неспівмірною із складністю справи, наданим обсягом послуг, витраченим часом для надання послуг. 
Протягом п”яти днів після ухвалення рішення суду від представника позивача надійшла заява до суду першої інстанції про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 77000 гривень витрат на професійну правову допомогу. Зокрема, розмір витрат позивач підтверджує копією договору № 17/08-Ц від 09.11.2020 року про надання правової допомоги, копією доповнення від 26.08.2021 року до договору № 17/08-Ц від 09.11.2020 року, копією змін від 01.09.2021 року до договору № 17/08-Ц від 09.11.2020 року про надання правової допомоги, актом приймання - передачі робіт від 16.02.2022 року. 
Пунктом 4.1 договору № 17/08-Ц від 09.11.2020 року сторони передбачили, що за надану адвокатом правничу допомогу клієнт виплачує гонорар у розмірі, згідно з установленими адвокатом за погодженням з клієнтом тарифами (ставками гонорару) за певний період, про що сторони укладають доповнення до договору, яке є його невід”ємною частиною. Про надання правової допомоги сторони складають і підписують акт, в якому вказується вид допомоги та сума гонорару. Виплата гонорару адвокату проводиться шляхом виплати грошових коштів готівкою або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок адвоката до закінчення строку дії договору (п.4.2. договору).
Доповненням від 26.08.2021 року до договору № 17/08-Ц про надання правничої допомоги сторони визначили суму гонорару адвоката у фіксованій сумі, яка становить 77000 гривень (а.с. 127).
Змінами від 01.09.2021 року до договору № 17/08-Ц від 09.11.2020 року про надання правничої допомоги, сторони визначили строк дії договору до 31.12.2022 року (а.с. 128).
Отже, сторони погодили строк виплати гонорару адвокату до закінчення строку дії договору, тобто до 31.12.2022 року.
У правовій позиції, викладній у постанові Верховного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). 
Враховуючи наведене, висновок суду про відмову у стягненні витрат за надану професійну правничу допомогу на тій підставі, що у справі відсутній документ, який підтверджує факт отримання коштів адвокатом від клієнта ОСОБА_1 є безпідставним та не відповідає вимогам закону.
Та обставина, що позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи звертався з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку із важким матеріальним становищем також не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, оскільки, як зазначив представник позивача, гонорар може бути сплачений і за рахунок стягненої суми з відповідача.
Оскільки у справі № 951/696/21 позов ОСОБА_1 задоволено, позивач у визначений цивільним процесуальним законом строк подав докази щодо наданих послуг і виконаних робіт, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повністю відмовив у задоволенні заяви про стягнення витрат за надану правову допомогу.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що додаткове рішення слід скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у        праві № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складності справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Враховуючи наведене, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та складності справи, принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з кількості судових засідань, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень.
При визначенні розміру витрати на професійну правничу допомогу, дотримуючись принципу співмірності, колегія суддів також враховує те, що судовим рішенням по суті спору позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 205673,42 гривні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зроблено правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. 
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги із посиланням на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 року (справа № 604/18402/19), від 09.02.2022 року (справа №136/180/18), від 31.01.2022 (справа №185/5421/21), від 08.12.2021 року (справа № 444/2445/19), а також правові висновки Великої палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19 не спростовують висновку колегії суддів у даній справі.
Також, при вирішенні даної справи, колегія суддів враховує позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду від 31.01.2022 рок у справі № 185/5421/21, правовідносини у яких є подібними.
Оскільки представник позивача, звертаючись до суду з позовом, подав заяву про відшкодування понесених судових витрат за надану правову допомогу, попередньо визначивши їх орієнтовний розмір і згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України подав докази щодо розміру цих витрат, доводи ТОВ “Вердикт Капітал” про те, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставними. Та обставина, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті стягнув з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн. не виключає можливості ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат за надану правову допомогу, що й передбачено частиною 1 статті 246 ЦПК України.
При цьому з матеріалів справи видно, що позивачем не пропущено строк для подання доказів щодо понесених витрат на вказану допомогу.
Оскільки, в судовому засіданні не установлено випадків недобросовісної поведінка, зловживання процесуальними правами чи неналежного виконання професійних обов”язків адвокатом Мельником Ю.О., колегія суддів вважає, що відповідно до частини 2 ст. 262 ЦПК України відсутні підстави для постановлення окремої ухвали щодо представника позивача. 
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає що додаткове рішення суду слід скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Ю.О. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 25000 гривень витрат на професійну правову допомогу. В задоволенні решти вимог заяви - відмовити. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельник Юрія Олександровича задовольнити частково.
Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2022 року скасувати, ухваливши нове судове рішення.
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Юрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» адреса: вул. Кудрявський узвіз, 5Б, м. Київ, код ЄДРПОУ 36799749 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 25000 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог заяви - відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 25.10.2022 року.

Головуючий 

Судді