Дата документу 13.09.2022 Справа № 337/5443/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/1790/22                  Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Є.У.№ 337/5443/21                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                Дашковської А.В.,
Маловічко С.В.,
секретар:         Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , законним представником якої є її мати - ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про витребування майна з незаконного володіння,
за апеляційними скаргами  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2022 року, 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 р.  року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, в якому просили витребувати на їх користь з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 по 1/9 частці у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та які успадковані ними після смерті їх сина ОСОБА_5 .
Зазначали, що вони є батьками ОСОБА_5 , який з 05.03.2010 перебував у шлюбі зі ОСОБА_3 , та від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 . На утримання неповнолітньої доньки їх син ОСОБА_5 за життя сплачував аліменти, зокрема, протягом 2017-2019 років сплатив 10 210,00 грн.
З 28.11.2005 позивачам та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , у якій вони усі постійно проживали та були зареєстровані.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті позивачі як спадкоємці першої черги за законом звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте постановою приватного нотаріуса Запорізького МНО Гура М.Г. від 23.09.2021 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що належала спадкодавцю, оскільки 13.10.2020 приватним нотаріусом Запорізького МНО Хамулою Н.Г. відповідачці ОСОБА_3 видано свідоцтво з реєстровим номером №1408 про право власності на вказану частку квартири на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, який складений 04.03.2020 державним виконавцем Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в межах виконавчого провадження про стягнення з їх сина ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 . 
Позивачі зазначали, що ОСОБА_3 набула у власність 1/3 частку квартири, яка належала їх сину ОСОБА_5 , протиправно і це порушує їх права як спадкоємців, які набули права на 1/9 частку вказаної квартири кожний. Зокрема, ОСОБА_3 , яка є законним представником дитини у справі про стягнення аліментів, протиправно отримала у власність спірне нерухоме майно, оскільки аліменти, в рахунок погашення заборгованості за якими відповідачка прийняла у власність 1/3 частку квартири, є власністю дитини, а не відповідачки, та є зобов`язаннями їх померлого сина перед його донькою, що визначено у ст.179,180 СК України. Таким чином відповідачка позбавила доньку можливості отримати аліменти, які є власністю дитини, а також порушила її права та законні інтереси, зокрема, на успадкування майна разом з іншими спадкоємцями.
Крім того вказували, що свідоцтво про придбання нерухомого майна від 13.10.2020 видано з порушенням вимог ст.72 Закону України «Про нотаріат» та ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки воно видано на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04.03.2020, в той час коли про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець ще виносить відповідну постанову. Свідоцтво про придбання нерухомого майна від 13.10.2020 видано після смерті ОСОБА_5 , в той час, коли його частка квартири увійшла у спадкову масу та фактично перейшла у власність спадкоємців, а зобов`язання зі сплати аліментів припинились. Таким чином відповідачка у будь-якому випадку не могла набути (зареєструвати) спірну частку квартири після смерті їх сина. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивачі набули речові права на успадковану частку – право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, у зв`язку з чим звернулись до суду з вказаним позовом.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог. 
В апеляційних скаргахОСОБА_2 , ОСОБА_1 , посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов в повному обсязі. Вважають, що набуття у власність відповідачкою ОСОБА_3 1/3 частки квартири в межах виконавчого провадження зі стягнення з їх сина ОСОБА_5 аліментів на утримання його доньки ОСОБА_6 порушують їх права як спадкоємців по справі, що позбавляє їх в подальшому в повній мірі користуватися та розпоряджатися квартирою. Зазначають про порушення судом першої інстанції норм матеріального права.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявним матеріалами справи.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не з`явилися. Інтереси позивачки ОСОБА_1 в апеляційному суді представляв адвокат Литвинець Ю.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення. Позивач ОСОБА_2 , який отримав повістку про виклик до суду 16.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Відповідачка ОСОБА_3 , повістка про виклик до суду якій вручена 18.08.2022 через члена її сім`ї, направила письмове клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення військового стану, оскільки вона разом із неповнолітньою дитиною виїхали до Чехії.
Приватний нотаріус Хамула Н.Г. просила розглядати справу без її участі.
Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності не з`явившихся осіб. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Литвинця Ю.В., який підтримав апеляційні скарги і просив про їх задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з виходячи з такого.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 набула право власності на спірну частку квартири у рахунок боргу як стягувач у зведеному виконавчому провадженні у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Відсутність постанови державного виконавця про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу та видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна стягувачем лише на підставі акту про передачу майна не є підставою для витребування майна, оскільки акт, який видається (надсилається) державним виконавцем стягувачу, і є підставою для отримання ним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися.
Такі висновки суду першої інстанції є правомірними і відповідають фактичним обставинам справи.
Встановлено, що 28.11.2005 Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , відповідно до якого квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.11).
Також судом встановлено та не оспорювалося сторонами, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , а також, що ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 з 05.03.2010 перебували у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 та яка після припинення шлюбних відносин подружжя залишилась проживати разом з матір`ю та на утримання якої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в судовому порядку були стягнуті аліменти (т.1 а.с.18-21).
15.01.2014 постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №41507333 з примусового виконання виконавчого листа №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.11.2013 і до повноліття дитини (т.2 а.с.107).
26.03.2014 в межах виконавчого провадження ВП №41507333  був накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_5 (т.2 а.с.125).
Згідно з даними, які містяться в матеріалах виконавчого провадження №41507333, на примусовому виконанні Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, правонаступником якого є Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), перебувало зведене виконавче провадження №59130985, в якому боржником був ОСОБА_5 , стягувачем - ОСОБА_3 та до складу якого входили виконавчі листи: №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; №337/3920/16-ц, який виданий 12.01.2017 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 6091,99грн.; №337/763/17, який виданий 30.11.2017Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 45824,69грн.; виконавчий лист №2/337/2971/2013, який виданий 16.01.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 229,40грн. (т.2 а.с. 8, 12-13, 15-17).
Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.07.2019 у справі №337/6871/13-ц задоволено подання державного виконавця Хортицького ВДВС у м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в межах зведеного виконавчого провадження №59130985, та визначено належну ОСОБА_5 частку у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з іншими особами, як таку, що становить 1/3 (т.2 а.с.136).
30.08.2019 постановою державного виконавця у ЗВП №59130985 описано та накладено арешт на майно: 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , яка належить боржнику ОСОБА_5 (т.2 а.с.15-17).
Постановою державного виконавця ЗВП №59130985 від 16.09.2019 призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_7 для проведення оцінки 1/3 частки вищевказаної квартири (т. 2 а.с.77-78).
Згідно з даними, які містяться у Звіті №92/19 від 25.09.2019., вартість 1/3 частки спірної квартири становить 130 640,00 грн. (т.2 а.с.21-77).
Згідно з даними, які містяться у довідці державного виконавця від 12.12.2019 по виконавчому листу №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.12.2019 заборгованість по аліментам становила 88 120,59 грн. (т. 2 а.с. 97).
19.11.2019 до Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ на виконання п.2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, надійшло повідомлення директора Запорізької філії ДП «СЕТАМ» про внесення до системи «СЕТАМ» інформації про арештоване майно (формування лота), яке належить боржнику ОСОБА_5 , а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , з оціночною вартістю 130 640,00 грн., лот 388870, із визначенням дати торгів 04.12.2019 (т.2 а.с. 109).
Однак, згідно з протоколом № 450187 проведення електронних торгів від 04.12.2019 з реалізації майна вищевказаного майна за ціною 130 640,00 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 а.с.116).
Згідно з протоколом № 455947 проведення електронних торгів від 26.12.2019 торги з реалізації майна - 1/3 частки квартири за уціненою ціною 111 044,00 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 а.с.113).
Згідно з протоколом № 460988 проведення електронних торгів від 17.01.2020 торги з реалізації майна - 1/3 частки квартири за уціненою ціною 91 448,00 грн. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 а.с.110).
19.02.2020 ОСОБА_3 отримала від державного виконавця повідомлення про те, що торги з реалізації майна боржника ОСОБА_5 , а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , не відбулись. Стягувачу запропоновано залишити за собою описане та арештоване майно (т.2 а.с.134).
02.03.2020 до Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надійшла заява ОСОБА_3 від 27.02.2020 про згоду залишити за собою нереалізоване майно боржника ОСОБА_5 (т.2 а.с.139).
04.03.2020 державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про передачу стягувачу ОСОБА_3 в рахунок заборгованості за виконавчим листом №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (т.2 а.с.11).
04.03.2020 державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) складено акт про передачу стягувачу ОСОБА_3 у власність майна: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 91448,00 грн. за виконавчим листом №2/337/2971/2013, який виданий 14.01.2014р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (т.2 а.с.123).
13.10.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. на підставі акту державного виконавця Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про передачу майна стягувачу від 04.03.2020р. видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 1408, яким підтверджується, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (т.1 арк.14). 
В той же день, 13.10.2020 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 . Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.12-13).
Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер в м.Раменське, Московської області, РФ (т.1 а.с.22).
22.04.2021 позивачкою ОСОБА_1 до Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (т.2 а.с.89).
23.04.2021 державним виконавцем Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41507333 на підставі п.3 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження»(т.2 а.с.4-5).
18.03.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа №28 за 2021 рік. 
23.09.2021 ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, до складу якого входить 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 . Проте, постановою від 23.09.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гура М.Г. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана частка квартири перейшла у власність ОСОБА_3 (т.1 а.с.8-9).
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1  ст.346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі (п.3); звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника (п.8), припинення юридичної особи чи смерті власника (п.11). 
Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.346 К України).
Статтею 72 Закону України «Про нотаріат» передбачений порядок видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися.
Так, відповідно до ч.1 ст.72 вказаного Закону, придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва на підставі документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».
Тобто, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю (набувачу).
Пункт 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.
Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Відповідно до ч.6 ст.48 вказаного Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Відповідно до частин 1, 2, 6, 8, 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час реалізації майна) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. 
Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. 
У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.
У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.
Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.
Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 4 ч.2 ст. 11 ЦК України).
Такі ж висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 752/1115/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові  від 14 червня 2017 року (провадження N 6-1804цс16), про те, що процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 зазначила, що в разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України «Про нотаріат»),  звертається  до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем. 
Отже, акт про передачу нереалізованого майна стягувану у рахунок погашення боргу, який видається (надсилається) державним виконавцем стягувачу, є підставою отримання ним у нотаріуса свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулись.
Установивши, щ0о ОСОБА_3 набула право власності на спірну частку квартири в порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане майно не підлягає витребування в порядку ст. 388 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем порушені права неповнолітньої дитини, на утримання якої стягувалися аліменти зі спадкодавця, про недоведеність розміру заборгованості за аліментами, є неспроможними.
У передбаченому законом порядку платник аліментів розмір заборгованості не оспорював, судові рішення про стягнення з нього пені за несплату аліментів не оскаржував, дії державного виконавця під час виконання судових рішень і реалізації арештованого майна не оспорював.
Відповідачка ОСОБА_3 біла стягувачем у виконавчому провадженні, а тому останній як стягувачу і було передано нереалізоване з прилюдних торгів майно боржника. Позивачі не є законними представниками неповнолітньої ОСОБА_4 , з відповідним позовом в інтересах неповнолітньої онуки не зверталися, а тому їх доводи про порушення позивачкою спадкових прав неповнолітньої не заслуговують на увагу. 
Боржник ОСОБА_5 помер після передачі державним виконавцем стягувачу ОСОБА_3 нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна у рахунок погашення його боргу, тобто після фактичного відчуження майна, тому вказане нерухоме майно не увійшло до спадкової маси.
Та обставина, що свідоцтво про передачу майна стягувачу було отримано останньою після смерті боржника, не є підставою для задоволення позову і витребування майна боржника із володіння стягувача. 
За обставинами справи фактично передача майна стягувачу за постановою державного виконавця від 04.03.2020 на підставі акту від 04.03.2020 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу відбулася за життя спадкодавця, а отже доводи позивачів про те, що відповідачка набула право власності на спірне майно після смерті боржника є неспроможними. 
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.
Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скаргиОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Хортицькогорайонного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2022 року цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Повний текст постанови було складено 15 вересня 2022 року.
Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

С.В.Маловічко