Справа № 305/954/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Джуги С.Д., Кондора Р.Ю., 
за участі секретаря – Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року (повний текст рішення складено 28.04.2022, суддя Ємчук В.Е.) у справі №305/954/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. 
Позов мотивовано тим, що 20.04.2006 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 укладено договір про іпотечний кредит №162 (надалі: кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит у розмірі 19800 доларів США, зі сплатою 15% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 19.04.2016.
Для забезпечення виконання зобов`язання позичальника за цим договором, 21.04.2006 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір №162/162, згідно з яким предметом є майнові права на нерухоме майно: незавершене будівництво на об`єкт нерухомого майна – житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 
17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, а також договір про відступлення прав вимоги від 17.12.2012, зокрема за кредитним договором укладеним із ОСОБА_4 . 
Вказувало, що раніше ТОВ «Кредитні ініціативи» зверталося до суду з позовом до позичальника ОСОБА_4 , за результатом розгляду якого ухвалено рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 у справі № 305/1807/13-ц, яким стягнуто із ОСОБА_4 , на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором №162 від 20.04.2006 у розмірі 187 443 гривні 44 копійки та судові витрати в розмірі 1874 гривні 43 копійки. 
У ході виконавчого провадження ТОВ «Кредитні ініціативи» дізналося та отримало свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.09.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до Рахівської державної нотаріальної контори вимогу-претензію від 24.10.2018 №213.
У грудні 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало від Рахівської державної нотаріальної контори лист-відповідь, з якого довідалося, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу №365/2018, свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося. Також зазначено, що згідно з довідкою Рахівської міської ради від 11.06.2018 №2622 за адресою місця проживання спадкодавця ОСОБА_4 зареєстровані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Вказувало, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, ТОВ «Кредитні ініціативи» станом на 01.05.2018 нарахувало заборгованість у розмірі 89228,94 доларів США, що по курсу НБУ на 01.05.2018 становить 2340479,29 гривні, а саме: за кредитом 16580 доларів США (434894,18 грн.), по відсотках 24909,73 долара США (653383,39 грн.); пеня 47739,21 долара США (1252201,72 грн). 
Посилаючись на дані обставини, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути на свою користь з відповідачів заборгованість за договором про іпотечний кредит №162 від 20.04.2006 в розмірі 2340479,29 гривні в межах отриманого спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , а також стягнути судовий збір у розмірі 35107,18 гривні.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.
На це рішення подало апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи». Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок місцевого суду про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є спадкоємцями, які прийняли спадщину – є помилковим та ґрунтується на припущеннях, оскільки до справи не надано належних та допустимих доказів того, що вони проживали у Львові на момент смерті батька ОСОБА_4 . Натомість зареєстроване постійне місце проживання цих відповідачів на час відкриття спадщини – за місцем проживання батька у АДРЕСА_2 , а також дана адреса була ними вказана у відзиві на позовну заяву. Відтак ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняли спадщину та не подавали у встановлений строк заяви про відмову від прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину, яка їм належить з часу відкриття спадщини.
Скаржник зазначає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що внаслідок пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, штрафи й пеню припиняється, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На спростування такого висновку суду вказує, що судом не взято до уваги те, що відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема зазначає, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні підстави для стягнення нарахованої ним заборгованості. Так, ТОВ «Кредитні ініціативи» направляло позичальнику 15.07.2013 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, процентів і штрафних санкцій, надалі у 2013 році пред`являло позов про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та неустойки, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, внаслідок якого ухвалено рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 у справі № 305/1807/13-ц.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотання представника ОСОБА_3 – ОСОБА_5 - про відкладення розгляду справи колегія суддів відхилила, оскільки ним не було надано доказів на підтвердження його участі в судовому засіданні Касаційного господарського суду. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності відповідачів та їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20.04.2006 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 укладено договір про іпотечний кредит №162 (надалі: кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит у розмірі 19800 доларів США, зі сплатою 15% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 19.04.2016 (а.с. 7-14 т. 1).
Для забезпечення виконання зобов`язання позичальника за цим договором, 21.04.2006 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір №162/162, згідно з яким предметом є майнові права на нерухоме майно: незавершене будівництво на об`єкт нерухомого майна – житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.15-20). 
17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, а також договір про відступлення прав вимоги від 17.12.2012, зокрема за кредитним договором укладеденим із ОСОБА_4 . 
Обґрунтовуючи свої вимоги у справі, яка розглядається, позивач вказував на те, що станом на 01.05.2018 відповідачі мають заборгованість у розмірі 89228,94 доларів США, що по курсу НБУ на 01.05.2018 становить 2340479,29 гривні, а саме: за кредитом 16580 доларів США (434894,18 грн.), по відсотках 24909,73 долара США (653383,39 грн); пеня 47739,21 долара США (1252201,72 грн). 
Позивач вважає, що спадкоємці ОСОБА_4 , в силу вимог ст. 1282 ЦК України, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю. 
В той же час, ТОВ «Кредитні ініціативи» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_4 повідомлення про усунення порушень від 15.07.2013, у якому зазначалось, що ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагає від Позичальника у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше тридцяти семи днів з дні направлення цієї вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції (а.с. 133-134 т. 1). Згідно Довідки про розрахунок заборгованості від 28.02.2013, забюоргвоаність за кредитом складала 132523,94 грн (що становило 16580 доларів США), та 54919,50 грн – заборгованість за відсотками (що становило 6870 доларів США). 
В подальшому, у серпні 2013 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись з позовом до суду (а.с.130-132 т. 1), за результатом розгляду якого рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 у справі № 305/1807/13-ц стягнуто із ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором №162 від 20.04.2006 у розмірі 187 443 гривні 44 копійки та судові витрати в розмірі 1874 гривні 43 копійки (а.с.21-22 т. 1). З вказаної позовної заяви та рішення суду вбачається, що стягнена сума складається із заборгованості за кредитом – 132523,94 грн (що становило 16580 доларів США), та 54919,50 грн – заборгованість за відсотками (що становило 6870 доларів США). На виконання такого рішення Рахівським районним судом було видано виконавчий лист (а.с.23 т. 1). 
Пред`явивши до боржника вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.
На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі.
Колегія констатує, що, звернувшись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредитні ініціативи» пред`явили вимогу до спадкоємців – стягнути, зокрема, заборгованість за кредитом у розмірі 16580 доларів США (у гривневому еквіваленті) – таку ж суму, яка була стягнута рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 у справі № 305/1807/13-ц з позичальника ОСОБА_4 , оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, рішення суду не виконано. Також позивач просив стягнути зі спадкоємців позичальника відсотки та пеню, нараховані станом на 01.05.2018.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення – змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке не виконано в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
Якщо за судовим рішенням заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), та неодноразово підтверджений рішеннями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у інших справах. 
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Така правова позиція викладена у постанові Велика Палата Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), та неодноразово підтверджений рішеннями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у інших справах. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припинилося після пред`явлення до боржника  ОСОБА_4  вимоги та, в подальшому, позову у справі № 305/1807/13-ц про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та процентів. 
При цьому між сторонами кредитного договору немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії цього договору. 
З огляду на вказане, необґрунтованими є доводи кредитора про те, що на підставі статті 1048 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти, а також неустойку до дня повного погашення заборгованості за кредитом.
Отже, вимоги позивача про стягнення зі спадкоємців божника суми заборгованості, яка стягнута судовим рішенням в іншій справі, а також про стягнення відсотків та пені, нарахованих, в тому числі, після зміни умов основного зобов`язання – є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
Доводи апелянта, що, відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права. Так, заборгованість спадкодавця ОСОБА_4 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» встановлена судовим рішенням, а подальше нарахування відсотків та пені є безпідставним, про що зазначалось вище. 
При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права вимагати виконання спадкоємцями рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 у справі № 305/1807/13-ц.
В той же час, зазначаючи про безпідставність позовних вимог, оскільки пред`явивши вимогу про дострокове повернення боржником кредиту ТОВ «Кредитні ініціативи» змінило умови основного зобов`язання, суд першої інстанції також зазначив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_4 , оскільки не належать до спадкоємців, які прийняли спадщину. 
Так, у повідомленні Рахівської державної нотаріальної контори, надісланому ТОВ «Кредитні ініціативи», зазначено, що згідно з довідкою Рахівської міської ради від 11.06.2018 №2622 за адресою місця проживання спадкодавця ОСОБА_4 зареєстровані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.28 т. 1). Згідно інформації, отриманої місцевим судом при виконанні вимог п. 6 ст 187 ЦПК України, місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано - АДРЕСА_2 (а.с. 60-62 т. 1) – за місцем проживання спадкодавця. Їх проживання у м. Львів на момент смерті батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про що зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, не підтверджено належними та допустимими доказами. Тому висновок суду першої інстанції, що вказані відповідачі не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , є передчасним. 
Зважаючи на викладене, у задоволенні позову слід відмовити саме з тих підстав, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором від 20.04.2006 №162, та по відсотках станом на 28.02.2013 була уже стягнута з боржника ОСОБА_4 судовим рішенням у справі № 305/1807/13-ц, а подальше нарахування відсотків та пені не ґрунтується на законі та умовах кредитного договору. 
Відповідно до ч. 4 ст 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати, зокрема, в доповненні або зміні його мотивувальної частини. Отже, мотивувальну частину рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року, через невідповідність висновків суду обставинам справи, слід змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у редакції цієї постанови. Підстав для зміни резолютивної частини рішення суду – немає. 
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» – задовольнити частково. 
Мотивувальну частину рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року – змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у редакції цієї постанови.
Резолютивну частину рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 листопада 2022 року

Головуюча:                                 

Судді: